Номер провадження: 22-ц/813/3291/25 
Справа № 496/7477/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Приватного підприємства агрофірма «Промінь» 
на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі 
за позовом приватного підприємства агрофірма «Промінь» до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування виконавчого напису,

встановив:
У листопаді 2021 року позивач ПП агрофірма «Промінь» звернулось до суду з вказаним вище позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2024 року ВП №76585032, зупинити виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2024 року ВП №76585032, стягнути з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) сплачений судовий збір у сумі 4239,20 грн на рахунок приватного підприємства агрофірма «Промінь».
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2024 року позивачу ПП агрофірма «Промінь» відмовлено у відкритті провадження по справі.
У апеляційній скарзі ПП агрофірма «Промінь», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі за вказаним вище позовом, з підстав наведених в оскаржуваній ухвалі, просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року та направити справу до суду першої інстанції. 
У відзиві на апеляційну скаргу Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на неможливість розгляду заявлених ПП агрофірма «Промінь» вимог у позовному провадженні, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ПП агрофірма «Промінь», наполягаючи на вимогах апеляційної скарги, посилається на вимоги ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам відповідає не у повній мірі, виходячи з такого.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з порушення позивачем правил предметної юрисдикції, оскільки оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, в силу частини 2 статті 20 КАС України, підсудне окружному адміністративному суду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі за позовом ПП агрофірма «Промінь», водночас, зауважує про таке.
Дійсно відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Проте, звертаючись до суду з вказаним вище позовом ПП агрофірма «Промінь», просило визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2024 року ВП №76585032, відкритої на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23.10.2024 року, тож скарги на дій державного виконавця в межах вказаного виконавчого провадження підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Щодо обраного ПП агрофірма «Промінь» способу судового захисту, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
ПП агрофірма «Промінь» є боржником у виконавчому провадженні №76585032 з виконання виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2024 року про стягнення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 заборгованості по заробітній платі за листопад 2023 року у розмірі 6137,21 грн, заборгованість із виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 13096,72 грн, а всього 19233,93 грн, з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків і зборів, а отже випадках передбачених ст. 447 ЦПК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» має право на захист власних порушених права чи свободи, у визначений законом спосіб, а саме в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а не у порядку позовного провадження..
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2024 року ВП №76585032 повинні розглядатися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а не у порядку позовного провадження.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що ПП агрофірма «Промінь» невірно обрано спосіб судового захисту, оскільки, законом у випадку незгоди боржника із діями та/чи бездіяльністю органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності органу, державного або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, суд першої інстанцій встановивши, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, проте помилився щодо мотивів такої відмови.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.4 ч.1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПП агрофірма «Промінь» підлягає задоволенню частково, а оскаржувану ухвалу суду потрібно змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст.367, 374,376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства агрофірма «Промінь» задовольнити частково.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий                                                                        Ю.П. Лозко

Судді:                                                                                О.Ю. Карташов

                                                                                       В.Кострицький