ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 674/2021/24
Провадження № 33/820/261/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Наталюка Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Наталюка Н.М. на постанову судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року, 
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з нього судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
За постановою суду, 07 грудня 2024 року о 02 год 45 хв у м. Дунаївці провулок (Щорса) ОСОБА_1 , який упродовж року був притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП постановою ЕНА 1657289 від 14.03.2024, повторно керував ТЗ Mercedes Benz 220, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами за постановою Дунаєвецького районного суду від 11.01.2024 р.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  – адвокат Натлюк Н.М. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 (20) лютого 2025 року, вказану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Уважав, що постанова місцевого суду є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зазначав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.
Посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги психічне захворювання ОСОБА_1 , а також те, що в момент вчинення ним діяння він був у стані неосудності, про що надані відповідні медичні документи. 
Зауважував, що працівниками поліції належним чином не зафіксовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих та достатніх доказів, які би поза розумним сумнівом підтверджували повторність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Наталюка Н.М. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Оскаржувана постанова не була своєчасно отримана ОСОБА_1 і його захисником, відтак, строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом. 
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Указані вимоги при розгляді цієї справи суддею першої інстанції виконані повною мірою.
За змістом ч.5 ст.126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. 
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.1а ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджені: 
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №190621 від 07 грудня 2024 року, в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п.2.1а ПДР;
- довідкою про отримання посвідчення водія, строк дії по 26.11.2024, статус анулюв. вид. вперше;
- довідкою про зареєстровані адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з яких вбачається наявність наступних правопорушень: 01.04.2023 за ч.1 ст.130 КУпАП, 14.03.2024 за ч.4 ст. 126 КУпАП, 07.12.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП;
- рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області, згідно з яким за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки було виявлено, що останній позбавлений права керування транспортним засобом. Перевіривши особу за базами даних ІПНП, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в розшуку СЗЧ. Надалі було складено адміністративні матеріали; 
- постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 у комендантську годину був зупинений працівниками поліції при керуванні транспортним засобом без посвідчення водія, відмовлявся надавати документи, без дозволу працівників поліції покинув місце зупинки транспортного засобу.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
З огляду на наведене, суд уважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є безпідставними та спростованими.
На запит Хмельницького апеляційного суду від Національної поліції ДПП УПП в Хмельницькій області Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району надійшла копія постанови серії ЕНА №16567289 від 14 березня 2024 року, яка набрала законної сили, згідно з якою ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, був притягнутий до відповідальності у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які би вказували на незаконність прийнятої у справі постанови.
Що стосується клопотання захисника Наталюка Н.М. про призначення судової психіатричної експертизи для встановлення стану осудності ОСОБА_1 , то апеляційний суд відмовляє в його задоволенні, повністю погоджуючись з мотивами місцевого суду, викладеними в оскаржуваній постанові з цього приводу, оскільки відсутні докази виявлення в ОСОБА_1 будь-якого розладу психіки.
Місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи та заявлені захисником клопотання, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки той повторно протягом року керував транспортним засобом після позбавлення такого права судом, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 накладено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано застосовано до правопорушника разом із штрафом адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Регулярні порушення, особливо керування транспортом особою, що не має посвідчення водія, створюють серйозну загрозу для громадськості та виправдовують застосування такої санкції, як позбавлення права керування транспортними засобами. У таких ситуаціях суду слід виходити із принципу захисту безпеки громадян та попередження правопорушень, оскільки наявність права керування як офіційного документа не є єдиною умовою для застосування санкції позбавлення права керування транспортними засобами, більш важливою є необхідність забезпечення безпеки на дорогах.
З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Наталюка Н.М. щодо скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Наталюка Н.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя Хмельницького
апеляційного суду М.С. Матущак