Справа № 461/3227/25                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н. Б. 
Провадження № 33/811/832/25                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        06 серпня 2025 року  суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю прокурорів Яреми О. Б., Парамонова Є.В. розглянувши апеляційну адвоката Чернянського Р.І. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року,
встановив: 

постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Чернянського Р.І. про витребування доказів; об`єднано в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та присвоїно об`єднаній справі №461/3227/25, провадження №3/461/1248/25. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади начальника відділу забезпечення діяльності керівництва Львівської обласної ради, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім того, ОСОБА_1 , будучи звільненим від виконання обов`язків уповноваженої особи відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель товарів, робіт і послуг військової частини НОМЕР_1 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою представник  ОСОБА_1  – адвокат Чернянський Р.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та направити матеріали справи на новий судовий розгляд.
В обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально та упереджено.
Звертає увагу на те, що  ОСОБА_1 не вдалося вчасно подати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави у зв`язку зі збоями у роботі Реєстру декларацій, однак такі декларації він неодноразово подавав у встановлений законом термін.
Тому захисник клопотав в порядку ст. 271 КУпАП про витребування із НАЗК інформації щодо всіх дій, вчинених ОСОБА_1 у період з 01.03.2021 до 29.02.2024 року під час створення, подання, збереження декларацій за 2021 - 2024 роки. У задоволені такого клопотання суд безпідставно відмовив, чим допустив неповноту судового розгляду.
Стверджує, що при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення на  ОСОБА_1  суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність. Зокрема судом не враховано, що ОСОБА_1  раніше до адміністративної  відповідальності не притягався, шкоду громадським та державним інтересам, внаслідок вчинення даного правопорушення не завдано, наявність на його утримані недієздатного дідуся, позитивну характеристику з місця проживання. Отже наявні достатні підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням відповідно до вимог ст.22 КУпАП.
Так судове засідання призначалось судом апеляційної інстанції на 14:45 год. 16 червня 2025 року але ОСОБА_1 , захисник Чернявський Р.І. у судове засідання не прибули. Натомість захисник Чернявський Р.І.. подав клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання захисника було задоволено, судове засідання відкладено на 12:15 год. 04 липня 2025 року.
Однак, 04.07.2025 ОСОБА_1 та захисник Чернявський Р.І., у судове засідання не прибули. Захисник Чернявський Р.І. подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, судове засідання відкладено на 11:00 год. 18 липня 2025 року.
18.07.2025 ОСОБА_1 та захисник Чернявський Р.І., у судове засідання не прибули. Захисник Чернявський Р.І. подав черговий раз клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, судове засідання відкладено на 12:30 год. 24 липня 2025 року.
24.07.2025 ОСОБА_1 та захисник Чернявський Р.І., у судове засідання не прибули. Захисник Чернявський Р.І. подав повторно клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, судове засідання відкладено на 11:00 год. 06 серпня 2025 року.
06.08.2025  ОСОБА_1  та захисник Чернявський Р.І., у судове засідання не прибули. Захисник Чернявський Р.І. подав повторно клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та захисник – адвокат Чернявський Р.І., не виявили належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являлись до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 та захисника – адвоката Чернявського 
Р.І., не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює їх дії, як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Відповідно до розпорядження голови Львівської обласної ради №3-к від 04.01.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу забезпечення діяльності керівництва Львівської обласної ради з 04.01.2021.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення) до 00:00 год. 01.02.2024.
Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення), лише 23.02.2024 о 11:06 год., тобто несвоєчасно.
Окрім того, відповідно до абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в"-"г" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 12.03.2022, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено заступником командира автомобільної роти з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони з 12 березня 2022 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №42 від 11.04.2023 «Про покладення функцій уповноваженої особи та внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №27-ОД/ОКП від 18.08.2022» на заступника командира автомобільної роти з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 покладено функції уповноваженої особи військової частини, відповідальної за організацію та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель товарів, робіт і послуг.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №140-од від 10.11.2023 «Про покладення функцій уповноваженої особи з питань закупівель товарів, робіт та послуг» визнано таким, що втратив чинність пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №42-ОД/ОКП від 11.04.2023 «Про призначення уповноваженої особи та затвердження положення про уповноважену особу» в частині призначення лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира автомобільної роти з морально-психологічного забезпечення, уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 .
Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 00:00 год. 11.12.2023.
Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 08.04.2025 о 22:10 год., тобто несвоєчасно.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №432 від 16.04.2025; протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №433 від 16.04.2025; електронні декларації; копію розпорядження голови Львівської обласної ради №333-к від 07.10.2020; копію розпорядження голови Львівської обласної ради №3-к від 04.01.2021; копію посадової інструкції; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 12.03.2022; копію наказу командира військової частини НОМЕР_3 №42 від 11.04.2023 «Про покладення функцій уповноваженої особи та внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №27-ОД/ОКП від 18.08.2022»; копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 №140-од від 10.11.2023 «Про покладення функцій уповноваженої особи з питань закупівель товарів, робіт та послуг».
Апелянтом не було надано жодних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 протягом такого значного проміжку часу був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання щодо подання передбаченої чинними нормативно-правовими актами декларації, і не навів доводів у підтвердження наявності поважних причин несвоєчасності подачі декларації.
Доводи захисника про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. Умислу порушувати встановлені вимоги закону щодо строку подання декларації - суд апеляційної інстанції вважає такими, що не узгоджуються з вимогами Закону, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю зібраних і перевірених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адмінправопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, окрім того що він вчинила адміністративне правопорушення вперше, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в тому рахунку відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, апеляційний суд не вважає за можливе її звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого на підставі ст. 22 КУпАП та в частині нового розгляду справи в суді першої інстанції, як про це просить апелянт.
Доводи апеляційної скарги не є істотними, не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер, спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, матеріали справи не містять.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відомості про її особу, ступінь вини, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої обставини – щире каяття та інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення і обґрунтовано застосував стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в мінімальному розмірі, що на думку апеляційного суду є достатнім для виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чернянського Романа Ігоровича, апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чернянського Романа Ігоровича – залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ