УХВАЛА

07 липня 2025 року 
м. Київ
справа №160/5404/25
провадження № К/990/25204/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.,
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сиромятникова Едуарда Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови,
у с т а н о в и в :
10 червня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд» та зареєстровано судом касаційної інстанції 16 червня 2025 року.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- скасувати постанову від 18 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, прийняту старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Правдун О. С.;
- скасувати постанову від 15 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, прийняту старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Правдун О. С.;
- скасувати постанову від 15 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3, прийняту головним державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломаєвою С. М.;
- скасувати постанову від 06 грудня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4, прийняту головним державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломаєвою С. М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`єднано позовні вимоги у справі № 160/2571/25, в самостійні провадження. Вирішено залишити у провадженні суду у цій адміністративній справі № 160/2571/25 позовні вимоги про скасування постанови від 18 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. Також, зазначеною ухвалою виділено в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови від 15 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2; скасування постанови від 15 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3; скасування постанови від 06 грудня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 160/5404/25 за позовною заявою ОСОБА_1 про скасування постанови від 15 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, прийняту старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Правдун О. С. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 287 КАС України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, відмовлено у задоволенні позовної заяви.
Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача оскаржив їх у касаційному порядку.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, зокрема, у справах, визначених статтею 287 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предметом розгляду цієї справи є правомірність/неправомірність винесення постанов державним виконавцем.
За такого правового регулювання та обставин справи оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики, на думку автора касаційної скарги, в даному випадку виникла, передусім, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм КУпАП та Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» до правовідносин, що виникають у зв`язку з примусовим виконанням постанов про адміністративні правопорушення стосовно осіб, які проходять військову службу за мобілізацією та об`єктивно позбавлені можливості своєчасно отримувати кореспонденцію і добровільно сплачувати штрафи.
На переконання скаржника, системне тлумачення положень статей 21, 22, 24, 65 Конституції України, статей 7, 245, 268, 285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 3, 18, 26, 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», підпунктів 3, 7, 8, 9 частини другої статті 2, статей 6, 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції та статті 14 Конвенції в контексті його статусу мобілізованого військовослужбовця, який бере участь у бойових діях, має призвести до висновку про необхідність забезпечення реальної, а не формальної можливості для добровільного виконання постанови про адміністративне правопорушення та недопущення покладання на нього додаткових фінансових обтяжень через обставини, що не залежать від його волі.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/не застосування цієї норми права.
Тобто, автором у касаційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики у такій категорії адміністративних справ.
З огляду на зазначене та враховуючи приписи частини третьої статті 333 КАС України, у відкритті провадження необхідно відмовити.
За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сиромятникова Едуарда Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 160/5404/25 за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      М. І. Смокович

Судді                                                                                          О. В. Кашпур

                                                                                          В. Е. Мацедонська