У х в а л а
23 липня 2025 року
м. Київ
Справа № 758/13876/20
Провадження № 61-4802ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області (далі - скаржник)
на рішення Подільського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до скаржника, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та
в с т а н о в и в :
1.           15 березня 2025 року скаржник вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
2.           24 березня 2025 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав сплатити 21 020,00 грн судового збору.
3.           Згодом скаржник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій повторно заявив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі припису пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».
4.           3 квітня 2025 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу скаржника. Мотивував тим, що оскільки скаржника не можна звільнити від сплати судового збору на підставі зазначеного припису, і він не сплатив цей збір, то не виконав вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
5.           12 квітня 2025 року скаржник повторно сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 11684/0/220-25 від 14 квітня 2025 року), у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
6.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
7.           Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
8.           До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону(пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
8.1.       Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
8.2.       Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
8.3.       За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
8.4.       За змістом підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із 1 січня 2020 року становив 2 102,00 грн.
8.5.       У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 2 000 000,00 грн відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури. Суд першої інстанції задовольнив позов частково: стягнув із Державного бюджету України на користь позивача 118 400,00 грн відшкодування моральної шкоди; відмовив у задоволенні іншої частини вимог. Апеляційний суд не погодився з цим рішенням і змінив його, стягнувши з Державного бюджету України 593 600,00 грн такого відшкодування; залишив без змін іншу частину вказаного рішення. Скаржник просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Тобто оскаржив судові рішення в цілому щодо вимоги майнового характеру.
8.6.       Скаржник у касаційній скарзі стверджував, що звільнений від сплати судового збору. Мотивував так:
(1)              будучи створеним як юридична особа державою, скаржник не відповідає за її зобов`язаннями, зокрема щодо сплати судового збору, навіть якби держава була платником такого збору за Законом України «Про судовий збір»;
(2)              скаржник як юридична особа не є державою, а тому не може бути відповідачем у справі;
(3)              платником судового збору мала би бути сторона, якою у справі є не скаржник як юридична особа, а держава. Проте вона не є цим платником згідно зі статтею 2 Закону України «Про судовий збір»;
(4)              скаржник як юридична особа не є розпорядником будь-яких інших, крім виділених на його утримання, бюджетних коштів. Ці кошти він використовує тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями, які не передбачають справляння судового збору за подання касаційних скарг держави;
(5)              скаржник звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».
8.7.       Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України «Про судовий збір»).
8.8.       Судовий збір не справляється за подання, зокрема, позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду (пункт 11 частини другої статті 3 того ж закону).
8.9.       Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 3 квітня 2025 року вже виснував, що аргументи заявника щодо його звільнення від сплати судового збору є безпідставними. Вказана ухвала набрала законної сили. Оскільки позивач визначив у цій справі скаржника одним із відповідачів, а скаржник є юридичною особою та звертається до суду з касаційною скаргою (не з позовною заявою), то за змістом статті 2, пункту 11 частини другої статті 3, підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» є платником такого збору. Практика такого застосування вказаних приписів є усталеною.
8.10.    Крім того, в ухвалі від 3 квітня 2025 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України). Тобто скаржник не міг повторно подати касаційну скаргу, не усунувши недоліки, на які вказав Верховний Суд, який 24 березня 2025 року залишив без руху первісну касаційну скаргу.
8.11.    При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
8.12.    З огляду на вказане скаржник має сплатити: (2 102,00 грн х 5 (максимальна ставка судового збору з огляду на ціну позову (2 000 000,00 грн)) х 200 % х 0,8 = 16 816,00 грн.
Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;20001792; судовий збір, за скаргою ГУ СБУ у місті Києві та Київській області (Касаційний цивільний суд), справа № 758/13876/20).
8.13.    Скаржник має надати суду документ про сплату судового збору, а також докази надсилання його копії іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
9.           В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України).
9.1.       Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
9.2.       Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі (частина дев`ята статті 43 ЦПК України).
9.3.       Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
10.        Виконуючи вимоги ухвали, заяву про усунення недоліків скаржник повинен надіслати суду разом із доказами її надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1.           Залишити без руху касаційну скаргу Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Подільського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
2.           Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима