КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                            
Справа №757/391/25-п	Головуючий у І інстанції: Білоцерківець О.А.	
Провадження №33/824/2869/2025	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
12травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду              Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Новосьолової О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерськогорайонногосуду міста Києва від 20березня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Печерського районногосудуміста Києва від 20березня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Новосьолова О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та в звязку з цим законних підстав для зупинки транспортного засобу, визначених ст.31 ЗУ «Про національну поліцію». З огляду на це виникають обґрунтовані сумніви щодо законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також підстави подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також звертає увагу на те, що працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 про наявність в неї конкретних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що давало б йому право вимагати у водія пройти огляд на стан сп`яніння.
Також, за доводами апелянта, під відеозапис ОСОБА_1 погодилася проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, проте такий огляд проведено не було.
Крім цього зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Звертає увагу, що із наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не роз`яснювались її права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діяхОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Також в поданій апеляційній скарзі апелянт порушує клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_1 ознайомилась із повним текстом судового рішення лише 14.04.2025 року, коли його було опубліковано в Єдиному реєстрі судових рішень, а тому за відсутності повного тексту не мала можливості оскаржити постанову протягом встановленого законом десятиденного строку .
Суд задовольняє клопотання захисника Новосьолової О.В. та поновлює строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що постанова суду першої інстанції направлялась ОСОБА_1 в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Пархоменка В.В. на підтримку поданої захисником Новосьоловою О.В. апеляційної скарги, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 07грудня 2024 року о 22 год. 30 хв. керувала транспортним засобом «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві по бульвару Лесі України, 30В, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнин рота. В порушеннявимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції,  07грудня 2024 року о 22:30 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві по бульвару Лесі Українки з ознаками алкогольного сп`яніння, навимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась. 
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Викладені в протоколі від 07.12.2024 року обставини відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками алкогольногосп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в установленому законом порядку. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовилась від проходження такого огляду, мотивуючи свою відмову тим, що їй незрозумілі підстави для проходження такого огляду.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, ОСОБА_1 на законних підставах була висунута вимога щодо проходження огляду у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя та запах алкоголю з порожнини рота. 
Цим самим спростовуються доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не було повідомлено конкретні ознаки сп`яніння.
Оскільки ОСОБА_1 07.12.2024 року в порушення п.2.5 ПДР України відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім цього, у своїй апеляційній скарзі захисник Новосьолова О.В. зазначає, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції її туди не доставили. Проте дані доводи є необґрунтованими, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовилась від проходження огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
Цим же відеозаписом спростовуються і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались працівниками поліції її права, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювались її права, передбачені ст.268 КУпАП.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керувалаОСОБА_1 , не є предметом розгляду даного провадження. Проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_1 причину зупинки її транспортного засобу, а саме порушення ПДР, яке полягало у тому, що вона під час руху не подала світловим покажчиком сигнал  повороту відповідного напрямку. Даний факт підтверджує і наявна в матеріалах справи постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена відносно ОСОБА_1 (а.с.6).
Також у своїй апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що працівниками поліції не був складений акт огляду водія на стан сп`яніння. Проте такий акт працівниками поліції не складався, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від огляду на стан сп`яніння, а тому і підстав для складання акту не було.
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Печерського районногосуду міста Києва від 20березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Новосьолової О.В. в інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 І.А. Мосьондз