У х в а л а
28 липня 2025 року
м. Київ
Справа № 728/3534/23
Провадження № 61-6600ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційними скаргами ОСОБА_1 (далі - позивач) й Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач), інтереси якого представляє адвокат Калюжний Сергій Сергійович (далі - адвокат),
на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року
у справі за позовом позивача до відповідача про захист прав споживача щодо стягнення коштів, безпідставно списаних з карткового рахунку, комісії, пені та відшкодування моральної (немайнової) шкоди і
в с т а н о в и в:
1.           У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 30 200,00 грн безпідставно списаних коштів з карткового рахунку №  НОМЕР_1 , 312,00 грн утриманої банком комісії за несанкціоноване перерахування коштів, 1 281,42 грн пені за несвоєчасне зарахування коштів позивачу на картковий рахунок, 20 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
2.           У травні 2024 року позивач подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 30 200,00 грн безпідставно списаних коштів із карткового рахунку №  НОМЕР_1 і 195 887,04 грн пені.
3.           За змістом рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2025 року цей суд 27 травня 2024 року постановив зафіксовану у протоколі ухвалу, згідно з якою відмовив позивачу в задоволенні його клопотання про збільшення позовних вимог.
4.           21 січня 2025 року Бахмацький районний суд Чернігівської області ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув із відповідача на користь позивача 30 200,00 грн безпідставно списаних коштів з карткового рахунку №  НОМЕР_1 , 312,00 грн утриманої банком комісії за несанкціоноване перерахування коштів, 1 281,42 грн пені за несвоєчасне зарахування коштів позивачу на картковий рахунок і 5 000,00 грн відшкодування моральної шкоди; у задоволенні інших вимог відмовив.
5.           13 травня 2025 року Чернігівський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.
6.           22 травня 2025 року адвокат в інтересах відповідача подав до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 1444/0/216-25 від 22 травня 2025 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.
7.           28 травня 2025 року позивач сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 16624/0/220-25 від 28 травня 2025 року), у якій просив скасувати ті самі судові рішення в частині незастосування частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо стягнення 3 % пені й ухвалити нове - про стягнення з відповідача 195 887,04 грн пені.
8.           25 липня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву про самовідвід судді Пархоменка П. І., відвів останнього від участі у розгляді цієї справи та передав касаційні скарги позивача та відповідача на повторний автоматизований розподіл.
9.           28 липня 2025 року за результатами такого розподілу для розгляду справи № 728/3534/23 визначена колегія суддів у складі судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В.
10.        Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами позивача та відповідача слід відмовити.
10.1.    Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
10.2.    Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
10.3.    Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
10.4.    Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
10.5.    Предметом позову є стягнення коштів, безпідставно списаних з карткового рахунку, утриманої банком комісії за несанкціоноване перерахування коштів, пені за несвоєчасне зарахування коштів позивачу на картковий рахунок і відшкодування моральної шкоди. Ціна позову, який розглядали суди попередніх інстанцій, склала 51 793,42 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90 840,00 грн = 30 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). З огляду на це справа за законом є малозначною.
(1) Щодо касаційної скарги відповідача (вх. № 1444/0/216-25 від 22 травня 2025 року)
11.        Відповідач вказав, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідача. Мотивував так:
(1) оскаржені судові рішення спотворюють практику щодо проведення операцій в мережі Інтернет (в тому числі через систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7») з використанням реквізитів платіжної картки, зокрема CVV-коду. Внаслідок цього справа становить значний суспільний інтерес. Крім того, на розгляді у судах України перебуває велика кількість аналогічних справ; 
(2) підтримка економіки України та недопущення гуманітарної кризи є основним і надважливим завданням відповідача. Висновки судів обох інстанцій про порушення ним прав клієнта суперечать концепції діяльності відповідача, констатують обставини, які ставлять під сумнів загальноприйняті цінності. Вирішення справи так, як це зробили суди першої й апеляційної інстанцій, не відповідає усталеній позитивній характеристиці відповідача як добросовісного партнера та сумлінного надавача фінансових послуг.
11.1.    Верховний Суд вважає, що відповідач не обґрунтував фундаментальність питання права у цій справі для формування єдиної правозастосовної практики. Можливий вплив бажаного для відповідача висновку щодо застосування норм права на самого відповідача не підтверджує такий фундаментальний характер. Відповідач не продемонстрував інтерес з боку суспільства до розгляду та вирішення справи № 728/3534/23, як і те, що цей інтерес є значним. Відсутні аргументи про виняткове значення для відповідача саме цієї, а не будь-якої іншої аналогічної справи. Він не погодився з оскарженими судовими рішеннями. Однак це не означає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідача.
11.2.    У касаційній скарзі відповідач не зазначив інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких можливо оскаржити у касаційному порядку судове рішення, яке за загальним правилом оскаржити до Верховного Суду не можна. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
(2) Щодо касаційної скарги позивача (вх. № 16624/0/220-25 від 28 травня 2025 року).
12.        Позивач подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. У касаційній скарзі не зазначив випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі можливо оскаржити у касаційному порядку. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
13.        Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
13.1.    Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
13.2.    Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
13.3.    «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
13.4.    Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
13.5.    Позивач отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.
13.6.    Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку переглянути не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права позивача на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача щодо стягнення коштів, безпідставно списаних з карткового рахунку, комісії, пені та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
2.     Копію ухвали надіслати особам, які подали ці скарги, а Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» додатково надіслати додані до його касаційної скарги матеріали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	І. О. Дундар	
 	 	Є. В. Краснощоков