УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 461/3014/20
провадження № 51 - 4867 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 червня  2025 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 ,  
встановив:
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується із вказаним судовим рішенням, просить його скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень копію судового рішення, суд дійшов висновку, що скаржнику необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Так, згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.
Як встановлено зі змісту касаційної скарги,  ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, оскільки вона суперечить постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року, що була ухвалена під час розгляду його скарги в іншому провадженні.
Проте, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік, яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК.
Слід зазначити, що постанова Верховного Суду на яку посилається скаржник у своїй заяві містить правову позицію, сформовану з урахуванням змін у законодавстві, на підставі рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року та висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеному в судовому рішенні від 24 лютого 2025 року, що не були актуальними у 2020-2021 роках.
Відтак правова позиція суду у 2025 році відрізняється від тієї, що існувала на момент розгляду подібних проваджень. 
Звертаємо увагу, що відповідно до процесуального законодавства, нововиявленими обставинами можуть визнаватися лише ті факти, які існували на момент ухвалення рішення, але не були і не могли бути відомі суду на час розгляду при ухваленні судового рішення. Однак, позиція, що викладена у постанові Верховного Суду 2025 року, не є таким фактом, а є новою юридичною оцінкою, сформованою за змінених умов законодавства та судової практики, тому не може бути підставою для перегляду ухвали Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року за нововиявленою обставиною.
До того ж, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.  
Керуючись ч. 2 ст. 464 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 червня  2025 року про відмову у відкритті провадження за його заявою.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_5                                             ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3