ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2025 року           справа №200/8928/24 

м. Дніпро

     Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (повне судове рішення складено 03 березня 2025 року) у справі № 200/8928/24 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                           УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №280/нст від 04.10.2024 в частині виплати йому додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова № 168), у розмірі 30000 грн за період з 01.09.2024 до 30.09.2024;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №311/нст від 04.11.2024 в частині виплати йому додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно Постанови №168, у розмірі 30000 грн за період з 01.10.2024 по 05.10.2024 та із 07.10.2024 по 31.10.2024;
визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно Постанови №168, у розмірі 100000 грн за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.10.2024 та із 07.10.2024 по 31.10.2024 протиправною;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування йому додаткової винагороди, згідно Постанови №168, у розмірі 100000 грн, за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.10.2024 та із 07.10.2024 по 31.10.2024, в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 25.02.2022 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . У період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.10.2024 та із 07.10.2024 по 31.10.2024 брав участь у здійсненні заходів із збереження національної безпеки і оборони, виконуючи бойові завдання, у зв`язку з чим має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100000 грн.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 280/нст від 04.10.2024 в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з Постановою № 168 у розмірі 30000 грн за період з 01.09.2024 до 30.09.2024.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 311/нст від 04.11.2024 в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з Постановою № 168 у розмірі 30000 грн за період з 01.10.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 31.10.2024.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно з Постановою № 168 у розмірі 50000 грн, за період з 01.09.2024 до 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 31.10.2024, в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті заявлених вимог - відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що Міністерство оборони України, приймаючі Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), встановило, що військовослужбовці командування військової частини (абзац чотирнадцятий п. 2 розділу ХХХІV, на яке є посилання в абз. 3 цього розділу), яка є батальйоном, виконуючим, в тому числі і оборонні дії в першому ешелоні оборони, навіть знаходячись за межами бойових дій, мають право на додаткову винагороду в розмірі 100000 грн.
Просив змінити рішення місцевого суду в частині розміру додаткової винагороди, замінивши в четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду першої інстанції число «50 000» на «100 000», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

У відзиві Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в повному обсязі. 
Посилався на те, що пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується, зокрема, в таких розмірах: 100 000 гривень – військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), зокрема: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), зокрема: із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що виконання бойових завдань військовослужбовцем в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168.
Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають “безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів” на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно.
У військовій частині НОМЕР_1 відсутня інформація про виконання бойових завдань Позивачем у спірний період на глибині виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно.
Окрім цього, правильність нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн пропорційно дням участі у певних заходах підтверджено абзацом двадцять третім пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260, а саме - 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Окрім цього, в своїй позовній заяві Позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_1 № 1556/5991 від 08.12.2024. Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь саме Позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань), за які діючим законодавством передбачено збільшення розміру грошової винагороди до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Окрім цього, повідомляє, що поняття “район ведення бойових дій” та “перший ешелон оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно” не є тотожними поняттями. Район ведення бойових дій – територіально є ширшим поняттям, до якого входить “перший ешелон оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно” та можуть входити інші ешелони оборони (другий та третій).

В обґрунтування апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що виплата додаткової грошової винагороди у розмірі 50 000 грн виплачується при одночасному дотриманні наступних умов: 
1. залучення військовослужбовця до складу органу військового управління, а військовослужбовців, які обіймають посади, визначені штатом у складі командування і штабу військової частини – до оперативного (бойового) управління підпорядкованими підрозділами на командному пункті військової частини; 
2. здійснення органом військового управління (командним пунктом військової частини) оперативного (бойового) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть бойові дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом) першого ешелону або наступу до батальйону включно; 
3. виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління на командному пункті військової частини. 
Враховуючи вищевикладене, Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він був залучений до оперативного (бойового) управління підпорядкованими підрозділами на командному пункті військової частини НОМЕР_1 та виконував бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління на командному пункті військової частини НОМЕР_1 під час здійснення нею оперативного (бойового) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть бойові дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом) першого ешелону або наступу до батальйону включно. 
Отже, підстави для нарахування Позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди у розмірі 50 000 грн відсутні. Позивач дійсно у спірний період виконував завдання військової служби у районі ведення бойових дій та оскільки лише перебування військовослужбовця в такому районі саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 (50 000) грн на місяць, передбаченої Постановою № 168, останньому відповідно до діючого законодавства виплачувалась додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 грн на місяць.
Просив скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України.
Згідно довідки від 22.11.2024 № 1556/5741, Позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 25.02.2022 у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №1556/5991 від 08.12.2024 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Позивач, дійсно у період з 27.04.2022 по 29.05.2022, з 03.06.2022 по 18.09.2022, з 27.09.2022 по 08.11.2022, з 11.11.2022, по 16.11.2022, з 23.02.2023 по 24.02.2023, з 27.02.2023 по 28.02.2023, з 01.03.2023 по 20.05.2023, з 31.05.2023 по 05.10.2023, з 19.10.2023 по 28.01.2024, з 29.02.2024 по 03.03.2024, з 11.07.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 30.11.2024, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Краматорському районі вздовж річки Сіверський Донець в районі населеного пункту Щурове Лиманської громади Краматорського району Донецької області, міста Лиман Краматорського району Донецької області, населеного пункту Площанка Сватівського району Луганської області, населеного пункту Максимільянівка Покровського району Донецької області, населених пунктів Олександропіль, Олександро-Калинове та Стара Миколаївка Іллінівської сільської громади Краматорського району Донецької області. Підстава: журнали бойових дій військової частини НОМЕР_1 , №33дск від 24.02.2022, №412дск від 02.01.2023, №45т від 04.03.2023, №84т від 16.10.2023, №59т від 17.06.2024.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначена довідка складена за формою, визначеною в додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413
(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 р. № 837).
Отже, зазначена довідка не може сама по собі підтверджувати наявність права на отримання спірної винагороди, виплата якої передбачена спеціальними нормативно-правовими актами: Постановою № 168 та Порядком № 260. 

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 №215/нст, вважати таким, що сержант ОСОБА_1 , колишній старший бойовий медик 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 09.07.2024 тимчасово виконує обов`язки на невакантній посаді відповідального виконавця групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з бойового наказу на оборонні дії командира військової частини НОМЕР_1 №77т від 10.06.2024 зокрема наказано:
Командуванню та штабу * НОМЕР_3 здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності ** НОМЕР_3 під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.
Начальнику групи персоналу штабу силами особового складу групи забезпечити щоденне ведення та контроль бойового-чисельного складу на військову частину, прогнозування потреби на офіцерський та солдатсько-сержантський склад. Під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.
Відповідно до витягу з бойового наказу на оборонні дії командира військової частини НОМЕР_1 №104т від 02.09.2024 командуванню та штабу ***** доручено здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності *****. Під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.
Відповідно до витягу з бойового наказу на оборонні дії командира * НОМЕР_1 № 113т від 26.10.2024 командуванню та штабу * НОМЕР_3 доручено здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності *****. Під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.
Відповідно до витягу з журналу ведення бойових дій №59т військової частини НОМЕР_1 , зазначено, що згідно з бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 №77т від 10.06.2024, №104т від 02.09.2024, №113 від 26.10.2024 управлінню військової частини НОМЕР_1 доручено всебічне забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань, та здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в населеному пункті Олександро-Калинове Іллінівської сільської територіальної громади Краматорського району Донецької області в складі: старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти сержанта ОСОБА_1 в період з 01.09.2024 по 31.10.2024.
Начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 та тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 було подано рапорти вх. №7601 від 01.10.2024, вх. № 8590 від 01.11.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , у яких просив виплатити особовому складу командування та управління військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивачу, яке здійснювало бойове управління підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, брали безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), а також тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, пропорційно часу виконання та під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом) першого ешелону оборони до батальйону.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2024 № 280/нст вирішено виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, як особі, яка виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за період з 01.09.2024 по 30.09.2024.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2024 № 311/нст вирішено виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, як особі, яка виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за період з 01.10.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 31.10.2024.
Факт виплати підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця за період з 01.2024 по 11.2024.
Вважаючи протиправною невиплату додаткової винагороди до 100 000 грн за вказаний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку російської федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.
Відповідно до п.2,3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Кабінет Міністрів України 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
Редакція Постанови №168 неодноразово змінювалась.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (у редакції, що діяла з 20.06.2024 до 11.11.2024) визначалось, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 3 того ж пункту визначено, що особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Так, підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн є:
безпосередня участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
безпосереднє перебування в районах здійснення заходів, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 2-1 Постанови №168 передбачалось, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
Порядок №260 згідно з наказами Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, № 566 від 26.09.2023, № 275 від 30.04.2024, № 339 від 21.05.2024 доповнено новим розділом XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Пунктом 2 Розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу сільських (селищних), міських, районних та обласних військових адміністрацій, на території (або частині цієї території), здійснення повноважень яких ведуться воєнні (бойові) дії, та виконують бойові (спеціальні) завдання виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 30000 гривень.
Військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди виконання бойових (спеціальних) завдань в оперативному підпорядкуванні або у складі органів військового управління (військових частин, підрозділів) розвідувального органу Міністерства оборони України, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також інших військових формувань, виплата додаткової винагороди здійснюється в порядку, на умовах та розмірах, передбачених у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку.
Військовослужбовцям, зазначеним у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.
Відтак, чинні у спірний період редакції Постанови №168 та Порядку №260 передбачали виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн, 50 000,00 грн та 30 000,00 грн у залежності від виконуваних військовослужбовцем завдань та залученості до бойових дій або здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач виконував завдання, які передбачають виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн.
Колегія суддів апеляційного суду цілком погоджується з такими висновками місцевого суду, а доводи апеляційної скарги позивача вважає такими, що неправильно тлумачать зміст Постанови № 168 та Порядку №260, у зв`язку з чим відхиляє їх.
 
В свою чергу, задовольняючи позов частково, окружний суд висновувався, що бойовими наказами та витягами з журналів бойових дій встановлено, що позивачу було доручено здійснювати всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності.
Вказана обставина зокрема підтверджується витягами з бойових наказів №77т від 10.06.2024, №104т від 02.09.2024, №113 від 26.10.2024 та витягом з журналу ведення бойових дій №59т.
Як встановлено судом, Позивач у спірний період перебував в районах ведення воєнних (бойових) дій та брав участь у участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Разом з тим, місцевий суд зауважив, що позивач займає посаду відповідального виконавця групи персоналу штабу військової частини та входить до складу командування. На переконання суду першої інстанції, належними та допустимими доказами підтверджено, що у спірний період позивач здійснював саме управлінські функції та завдання, а тому має право на виплату йому додаткової винагороди у розмірі 50 000 грн.
Проте, позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн, що є протиправним, а тому суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 № 280/нст від 04.10.2024 в частині виплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з Постановою № 168, у розмірі 30 000 грн за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 та № 311/нст від 04.11.2024 в частині виплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з Постановою № 168, у розмірі 30 000 грн за період з 01.10.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 31.10.2024.
З метою повного та всебічного захисту прав позивача, окружний суд вважав за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування позивачу додаткової винагороди, згідно з Постановою № 168, у розмірі 50 000 грн, за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.10.2024, з 07.10.2024 по 30.10.2024, в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що бойовими наказами та витягами з журналів бойових дій встановлено, що позивачу було доручено здійснювати всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності.
Вказана обставина зокрема підтверджується витягами з бойових наказів №77т від 10.06.2024, №104т від 02.09.2024, №113 від 26.10.2024 та витягом з журналу ведення бойових дій №59т.
Проте, відповідно до абзацу двадцять третього пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 це є підставою для виплати додаткова винагороди згідно з Постановою № 168 в розмірі 30, а не 50 тисяч гривень.
При цьому посилання позивача на рапорти начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2024 та від 01.11.2024 не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно пунктів 9 і 10 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, саме на підставі наказів командирів (начальників) військових частин здійснюється виплата спірної винагороди, тобто, командир (начальник) військової частини повинен перевірити наявність підстав та обґрунтованість поданих документів для її виплати та несе відповідальність за правомірність нарахування та виплати такої допомоги.
В свою чергу, в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23 Верховний Суд зазначив:
«49. Водночас, незважаючи на позовні вимоги, які стосувалися виплати позивачу додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року без визначення кінцевої дати, подані позивачем докази, що охоплювали період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, та заперечення відповідача щодо наявності підстав для виплати позивачу вказаної винагороди за час його відрядження до іншої військової частини, суди попередніх інстанцій не встановили, у який період часу та до якої військової частини ОСОБА_1 був відряджений з початку введення воєнного стану в Україні, а також якими обставинами позивач обґрунтовував позовні вимоги про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць за період з 01 червня 2022 року по дату звернення до суду (25 січня 2023 року). Фактично судові рішення про відмову в задоволенні позову за період з 01 червня 2022 року по 25 січня 2023 року нічим не обґрунтовані.
50. Надаючи оцінку поданим позивачем до суду довідкам військової частини НОМЕР_2 на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах у період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, суди обох інстанцій не дослідили й не з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі цих довідок».
Тому апеляційним судом надається оцінка змісту вказаних вище рапортів.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зауважує, що відповідно до наданих до позовної заяви рапортів начальника штабу військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди Позивачу та іншим військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , у рапортах не встановлюється конкретний вид та розмір додаткової винагороди, окрім цього, перелічуються майже усі підстави, передбачені Постановою № 168 та Порядком № 260 для виплати додаткової винагороди, оскільки містить посилання на отримання додаткової винагороди, як у розмірі 30 000,00 грн, 50 000,00 грн та 100 000,00 грн пропорційно на місяць.
Проте, як зазначалось вище, бойовими наказами та витягами з журналів бойових дій встановлено, що позивачу було доручено здійснювати всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності.
Вказана обставина зокрема підтверджується витягами з бойових наказів №77т від 10.06.2024, №104т від 02.09.2024, №113 від 26.10.2024 та витягом з журналу ведення бойових дій №59т.
В свою чергу, відповідачем було надано додаткові пояснення, в яких зокрема зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 № 215/нст позивач з 09.07.2024 тимчасово виконує обов`язки за посадою відповідального виконавця групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , до функціональних обов`язків якого входять: слідкувати за додержанням єдиного порядку відбору, обліку, збереження, якості обробки та використання документів для передачі в архів; проводити вдосконалення форм і методів роботи з документами з урахуванням використання організаційної техніки і ПЕОМ; своєчасно сповіщувати командира військової частини та чергову службу військової частини даними про штатну та списочну чисельність особового складу; проводити контроль за оформленням документів та їх своєчасним виконанням; подання звітів згідно вимог Табелю термінових донесень; роз`яснення особовому складу діючого законодавства, що визначає порядок проходження військової служби особами офіцерського, рядового і сержантського складу, їхні обов`язки, права та пільги; у разі надходження до військової частини наказів, телеграм, доручень або розпоряджень вищих органів управління нарочно або тих, які надійшли через оперативно-чергову службу частини, реєструє зазначений документ та з метою визначення необхідності щодо негайного доведення документа до керівництва військової частини, доповідає начальнику групи про надходження зазначеного документа та після накладення резолюції командиром частини за необхідності внесення даних до відомості контролю за своєчасністю відпрацювання документу передає документ на виконання відповідальним особам; після опрацювання документів, підшиває їх до відповідних справ згідно із номенклатурою справ для подальшого їх зберігання.
Відтак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач виконував завдання, які передбачають виплату додаткової винагороди у розмірі 50 000,00 грн.
У зв`язку із чим, відповідачем у спірні періоди правомірно було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн пропорційно дням такої участі.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову в позові повністю.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -          
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі № 200/8928/24 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Повне судове рішення – 21 липня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко
                                                                                                          А.А. Блохін
                                                                                                          Т.Г. Гаврищук