ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8797/25                                                Головуючий у І інстанції - Василенко Г.Ю.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                 суддів:                  Бужак Н.П., Коротких А.Ю., 

                           при секретарі:                 Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня  2025 року у справі за адміністративним позовом Київської міської ради до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Київська міська рада звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни про накладення штрафу № 76493402 від 12.02.2025 з примусового виконання виконавчого листа від 16.02.2024 виданого Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 757/57817/20-ц.
Позов обґрунтований тим, що згідно зі статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Оскільки вимога від органів казначейського обслуговування про безспірне списання коштів на підставі судового рішення до Київської міської ради не надходила, тому перерахування коштів не здійснювалось.
У зв`язку з наведеним, Позивач вважає, що дії Старшого державного виконавця щодо прийняття постанови про накладення штрафу є незаконними, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни про накладення штрафу                     № 76493402 від 12.02.2025 з примусового виконання виконавчого листа від 16.02.2024 виданого Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 757/57817/20-ц.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки станом на 12.02.2025 Позивачем (Боржником) не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду, Відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення штрафу.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Згідно з частиною 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року у справі   № 757/57817/20-ц, яке набрало законної сили, позов задоволено частково.
Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошові кошти, які залишились на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в сумі 89 452 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 59 коп., та передати їх у власність Територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.
Зобов`язано Територіальну громаду міста Києва в особі Київської міської ради перерахувати ОСОБА_2 , 02 серпня 1985 року, за рахунок відумерлої спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 89 452 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 59 коп. у якості погашення боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 19 липня 2019 року.
В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року видано виконавчий лист № 757/57817/20-ц від 16 лютого 2024 року.
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту перебувало виконавче провадження № 76493402 з примусового виконання виконавчого листа                       № 757/57817/20-ц, виданого 16.02.2024 Шевченківським районним судом міста Києва про зобов`язання Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради перерахувати ОСОБА_2 , 02 серпня 1985 року, за рахунок відумерлої спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 89 452,59 грн у якості погашення боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 19 липня 2019 року.
08 листопада 2024 року Державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою зобов`язано Позивача (Боржника) виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено Боржнику для виконання, а Стягувачу до відома.
У зв`язку з тим, що Позивач (Боржник) не надав жодної інформації щодо виконання рішення суду, 29.11.2024 Державним виконавцем на адресу Боржника направлено вимогу, згідно з якою останнього зобов`язано повідомити про стан виконання рішення суду.
Листом від 16.12.2024 № 225-КР-5059 Київська міська рада повідомила Відповідача, що кошти відумерлої спадщини на рахунки Київської міської ради не надходили, відповідно будь-яких перерахувань або безспірних стягнень за рахунок відумерлої спадщини не здійснювалось.
Оскільки станом на 18.12.2024 Боржником не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду, Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту прийнято постанову про накладення штрафу на Боржника в розмірі                   5 100,00 грн.
23 січня 2025 року Державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано Боржника надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду та документи, що підтверджують його виконання, а саме:
- чи перераховано ОСОБА_2 за рахунок відумерлої спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 89 452,59 грн, у якості погашення боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 19 липня 2019 року;
- у разі якщо кошти у сумі 89 452,59 грн перераховано ОСОБА_2 , надати відповідні докази, що підтверджують перерахування;
- у разі, якщо вищевказані кошти не перераховано, надати об`єктивні та обґрунтовані пояснення з приводу невиконання рішення суду.
Листом від 05.02.2025 № 225-КР-493 Київська міська рада повідомила Державного виконавця про те, що згідно статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також повідомлено про те, що вимога від органів казначейського обслуговування про безспірне списання коштів на підставі судового рішення до Київської міської ради не надходила, з огляду на те перерахування коштів не здійснювалось.
Оскільки станом на 12 лютого 2025 року Боржником не здійснено заходів направлених на виконання рішення суду, Старшим державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на Позивача (Боржника) в сумі 10 200 грн.
Вважаючи постанову про накладення штрафу від 12 лютого 2025 року протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови у межах виконавчого провадження порушено норми Законів України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Про виконавче провадження», а також Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.
У спірному випадку рішення Шевченківського районного суду міста Києва від                 28 вересня 2023 року у справі № 757/57817/20-ц підлягає виконанню органами Державного казначейства України.
На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки Відповідач належними доказами не спростував доводи Позивача та не довів законність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні       ВП № 76493402, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регламентовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
За змістом частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.
Згідно з п. 1 частини 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною четвертою статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктом 6 частини п`ятої статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Частиною 1 статті 6 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Стаття 11 Закону № 1404-VIII визначає, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII).
Статтею 63 Закону № 1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Так, відповідно до частин першої, другої вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про можливе настання кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.
Колегією суддів встановлено, що постановою Відповідача від 08 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження зобов`язано Боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Як вже було зазначено раніше, у зв`язку з тим, що Позивач (Боржник) не надав жодної інформації щодо виконання рішення суду, 29.11.2024 Державним виконавцем на адресу Боржника направлено вимогу, згідно з якою останнього зобов`язано повідомити про стан виконання рішення суду.
Листом від 16.12.2024 № 225-КР-5059 Київська міська рада повідомила Відповідача, що кошти відумерлої спадщини на рахунки Київської міської ради не надходили, відповідно будь-яких перерахувань або безспірних стягнень за рахунок відумерлої спадщини не здійснювалось.
Оскільки станом на 18.12.2024 Боржником не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду, Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту прийнято постанову про накладення штрафу на Боржника в розмірі                          5 100,00 грн.
23 січня 2025 року Державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано Боржника надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду та документи, що підтверджують його виконання, а саме:
- чи перераховано ОСОБА_2 за рахунок відумерлої спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 89 452,59 грн, у якості погашення боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 19 липня 2019 року;
- у разі якщо кошти у сумі 89 452,59 грн перераховано ОСОБА_2 , надати відповідні докази, що підтверджують перерахування;
- у разі, якщо вищевказані кошти не перераховано, надати об`єктивні та обґрунтовані пояснення з приводу невиконання рішення суду.
Листом від 05.02.2025 № 225-КР-493 Київська міська рада повідомила Державного виконавця про те, що згідно статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також повідомлено про те, що вимога від органів казначейського обслуговування про безспірне списання коштів на підставі судового рішення до Київської міської ради не надходила, з огляду на те перерахування коштів не здійснювалось.
Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови у межах виконавчого провадження порушено норми Законів України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Про виконавче провадження», а також Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.
У спірному випадку рішення Шевченківського районного суду міста Києва від                   28 вересня 2023 року у справі № 757/57817/20-ц підлягає виконанню органами Державного казначейства України.
Як на підставу зазначеного суд першої інстанції послався на частину 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Разом із Заявою Стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року у справі № 757/57817/20-ц, яке набрало законної сили, позов задоволено частково, зокрема зобов`язано Територіальну громаду міста Києва в особі Київської міської ради перерахувати ОСОБА_2 , 02 серпня 1985 року, за рахунок відумерлої спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 89 452 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 59 коп. у якості погашення боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 19 липня                  2019 року.
Таким чином, вказане рішення Шевченківського районного суду міста Києва від                28 вересня 2023 року у справі № 757/57817/20-ц не стосується стягнення коштів, а має зобов`язальний характер, тому покладає певні обов`язки саме на Відповідача, як Боржника, та потребує вчинення ним певних дій. Отже, Стягувач за судовим рішенням у справі              № 757/57817/20-ц не може звернутися до Державної казначейської служби із заявою про виконання судового рішення.
Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 12 лютого 2025 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76493402 у розмірі 10200,00 грн, оскільки станом на 12 лютого 2025 року Боржником не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Київської міської ради до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      Н.П. Бужак

                                                                                                                  А.Ю. Коротких