ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 липня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/10261/24 
Номер провадження 22-ц/816/768/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М. 

у присутності:
заявника ОСОБА_1 та його представника – адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Кузнєцовим Артемом Сергійовичем, 
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2024 року у складі судді Косолап М.М., постановлену у м. Суми, повне судове рішення складено 30 вересня 2024 року, 
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Кузнєцова А.С. звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утриманні.
Заява мотивована тим, що 03 травня 2024 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 .
ОСОБА_2 має дочку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказував, що він проживає та утримує сім`ю за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з дружини ОСОБА_2 , їхньої спільної дитини ОСОБА_6 , доньки дружини від першого шлюбу - ОСОБА_4 та його доньки від першого шлюбу - ОСОБА_7 , яка проживає окремо від нього. 
Судовим наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 жовтня 2020 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття. Однак аліментів ОСОБА_3 на дитину не сплачує, заборгованість зі сплати аліментів становить 144152,20 грн. 
З 16 листопада 2021 року ОСОБА_3 перебуває у розшуку Сумського відділу ГУНП в Сумській області та з 22 грудня 2021 року його оголошено у розшук Ковпаківським районним судом м. Суми у справі по обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України. Відомо, що ОСОБА_3 перебуває у Дубаї у місцях позбавлення волі, зв`язку з ним немає. 
Зазначав, що встановлення факту перебування ОСОБА_4 на його утриманні має юридичне значення для нього та дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення – залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Кузнєцова А.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що подаючи заяву про встановлення факту перебування на утриманні дитини, заявник не мав спору щодо утримання ОСОБА_4 з будь-якою особою, в подальшому жодна із заінтересованих осіб про наявність спору не зазначала. 
Вказує, що суд першої інстанції помилково зазначив про наявність такого спору, вважаючи, що таким чином можуть бути негативні наслідки для батька дитини щодо його участі в утриманні та/або ухилення від утримання та можуть бути вирішені виключно в спорі щодо позбавлення батьківських прав.
Наголошує на тому, що заявник по факту утримує дитину ОСОБА_4 незалежно від обов`язків її батька, і факт такого утримання не змінює обов`язок батька на таке утримання навіть при встановленні такого преюдиційного факту.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги , думку заінтересованої особи ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , яка змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 24).
ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 28 на звороті).
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24 на звороті).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 травня 2024 року заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа № 592/11454/20 від 20 жовтня 2020 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 144152,20 грн (а.с. 25).
07 серпня 2021 року ОСОБА_3 перетнув державний кордон України через пункт пропуску Бориспіль-D в режимі виїзд (а.с. 50).
Згідно розшукових обліків МВС ОСОБА_3 з 16 листопада 2021 року перебуває у розшуку за статтею звинувачення ч. 2 ст. 186 КК України, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2021 року по справі № 592/14441/21 оголошено розшук ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 26-28).
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає разом з дружиною ОСОБА_2 , сином ОСОБА_6 та донькою дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-23, 29, 60).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування дитини на утриманні заявника не може бути встановлений за правилами окремого провадження, а тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи визначено у частині 1 статті 315 ЦПК України.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Заявник просить установити факт перебування на його утриманні дитини дружини - ОСОБА_4 , що у подальшому дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Так, у Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що є додатком до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560, як документ що підтверджує право на відстрочку вказано рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ОСОБА_1 певного соціально-правового статусу - чоловіка, на утриманні якого перебуває дитина.
Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).
Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.
Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.
У частині 4 статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження перебування на утриманні заявника ОСОБА_4 необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері та батька дитини обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.
У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить установити факт перебування дитини дружини на його утриманні і встановлення такого факту може мати негативні наслідки для батьків ОСОБА_4 , що вказує на наявність спору про право - щодо участі одного з батьків в утриманні дитини та/або ухиленні від участі в утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
Доведення факту перебування на утриманні заявника дитини дружини від іншого шлюбу пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких батьки не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23.
За встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.
Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 315 ЦПК України, оскільки факт перебування дитини на утриманні ОСОБА_1 не може бути встановлений за правилами окремого провадження.
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Кузнєцовим Артемом Сергійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене  29  липня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов