Справа № 161/6384/25 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/728/25  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 червня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Власюк О. С., 
з участю позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2025 року,

                                            В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона з 13 березня 2019  року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
Підставою розірвання шлюбу є різні погляди на життя, несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння.
Вони з відповідачем разом не проживають, спільного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, примирення, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечить її інтересам. 
Примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Ураховуючи наведене, просила розірвати шлюб, зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 13 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2025 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , зареєстрований 13 березня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 298.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові. Надати сторонами 5-місячний строк для примирення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
У судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.
Позивач апеляційну скаргу заперечила і просить залишити її без задоволення.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 13.03.2019 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області зареєстровано шлюб сторін, про що складено відповідний актовий запис № 298 і у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 (а.с.5, 14). 
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.
У позовній заяві ОСОБА_1 стверджувала про неможливість збереження сім`ї з підстав їх з відповідачем різних поглядів на життя, несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння.
Судом встановлено,що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки не несуть взаємних прав та не виконують взаємних обов`язків подружжя.
Посилання в апеляційній скарзі на швидкий розгляд справи судом першої інстанції, що унеможливило надати відповідачу відзив на позовну заяву – відхиляються апеляційним судом, оскільки справу розглянуто з дотриманням строків, визначених процесуальним законодавством, а свій відзив відповідач фактично виразив у поданій суду до судового засідання заяві від 15.04.2025 про надання строку на примирення.
Крім того, відповідач брав участь у судовому засіданні 16.04.2025 і давав свої пояснення та заперечення по суті позовних вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права при ненаданні терміну на примирення – відхиляються апеляційним судом, оскільки такий термін суд надавати може, а не зобов`язаний.
Прохання відповідача надати термін на примирення категорично заперечувалося позивачем як в суді першої інстанції, так заперечується і в суді апеляційної інстанції.
Крім того, відповідач в суді апеляційної інстанції так і не зміг пояснити, що йому перешкоджало протягом двох місяців після ухвалення судом оскарженого ним рішення суду вжити самостійно будь-яких заходів до примирення із позивачем.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що розірвання шлюбу суперечить інтересам дітей – відхиляються апеляційним судом, оскільки обов`язок батьків щодо виховання та утримання дітей не залежить від перебування батьків у шлюбі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що у більшості випадків непорозуміння у їх сім`ї виникають через тимчасове проживання з матір`ю позивача – відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідач не надав доказів про наявність у сторін свого окремого місця проживання чи забезпечення відповідачем своєї сім`ї таким місцем проживання і бажанням позивача там проживати.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися у сім`ї та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо збереження сім`ї, з урахуванням вимог ст. ст. 24, 55, 56 СК України суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                            П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий – суддя    

Судді