ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року	Львів	Справа № 380/20403/24 пров. № А/857/9823/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування пільгового (спеціального) стажу, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 31.01.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 01.06.2020р. перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням раніше виплачених сум, здійснивши для цього перерахунок пільгової пенсії по віку годувальника ОСОБА_2 на момент його смерті відповідно до вимог Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.1-4, 26).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.58 і на звороті).

Згідно ухвали суду від 31.01.2025р. позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ України у Львівській обл. в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.06.2020р. по 23.03.2024р. у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням раніше виплачених сум, здійснивши для цього перерахунок пільгової пенсії по віку годувальника ОСОБА_2 на момент його смерті відповідно до вимог Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці», залишено без розгляду (а.с.90-92).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахуванням пільгового (спеціального) стажу періоду роботи годувальника ОСОБА_2 у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 24.03.2024р. відповідно до ст.ст.1, 8, 10 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу годувальника ОСОБА_2 період роботи в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно, із врахуванням раніше виплачених сум; стягнуто з ГУ ПФ України у Львівській обл. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.94-97).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.100-106).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно документів електронної пенсійної справи № 913050146936 ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 23.10.2019р. відповідно до ст.36 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, при визначенні розміру пенсії за віком годувальника до стажу на підземних роботах за Списком № 1 з повним днем під землею з видобутку вугілля безпідставно було зараховано період роботи з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції та розмір пенсії обчислено за нормами Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
Оскільки право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» мають працівники, що видобувають вугілля, які відпрацювали повний робочий день (чоловіки не менш як 15 років) на підземних роботах за Списком № 1, норма зазначеної ст.8 не може бути застосована під час обчислення розміру пенсій працівників геологорозвідувальних експедицій. 
Враховуючи зазначене, з 01.06.2020р. розрахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника приведено до норм чинного законодавства. 
Відтак дії ГУ ПФ України у Львівській обл. є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

Позивач ОСОБА_1 скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ України у Львівській обл. та з 23.10.2019р. отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; при визначенні розміру пенсії померлого чоловіка позивачки ОСОБА_2 до стажу на підземних роботах за Списком № 1 з повним днем під землею з видобутку вугілля було зараховано період роботи з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції; розмір пенсії обчислено за нормами Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.84-85).
03.05.2024р. позивач ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою щодо обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.10).
Листом № 13351-13659/Д-52/8-1300/24 від 17.05.2024р. ГУ ПФ України у Львівській обл. повідомило ОСОБА_1 наступне: « ОСОБА_1 з 23.10.2019р. отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При визначенні розміру пенсії за віком годувальника до стажу на підземних роботах за Списком № 1 з повним днем під землею з видобутку вугілля безпідставно було зараховано період роботи з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції та розмір пенсії обчислено за нормами Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Водночас, дія Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджених Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи зазначене, з 01.06.2020р. розрахунок пенсій приведено до норм чинного законодавства. 
Стаж роботи годувальника становить 28 років 11 місяців 01 день, в тому числі 22 роки 11 місяців 11 днів – пільговий стаж роботи за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, з них: 06 років 11 місяців 03 дні – стаж роботи з повним днем під землею з видобутку вугілля, що враховуються для визначення права на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці»; 16 років 08 днів – стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, оскільки дія Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» не поширюється на працівників геологорозвідувальних експедицій.
Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника обчислюється з урахуванням страхового стажу годувальника 50 років 11 місяців 01 день, в тому числі за повних 22 роки стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затв. Кабінетом Міністрів /КМ/ України додатково зараховано 22 роки (коефіцієнт страхового стажу – 0,50917, понаднормовий стаж, понад 25 років, – 25 років); заробітну плату для обчислення пенсії враховано за період роботи годувальника з 01.08.1985р. по 31.07.1990р. за даними довідки про заробітну плату (коефіцієнт заробітної плати годувальника – 2,40509); середньомісячний заробіток годувальника із застосуванням проіндексованої з 01.03.2024р. середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7994,47 грн., становить 19227,42 грн. (7994,47 грн. х 2,40509).
Розмір пенсії за віком годувальника з 01.03.2024 становить 10380,28 грн., в тому числі: 9790,03 грн. – розмір пенсії за віком годувальника (19227,42 грн. – середньомісячний заробіток х 0,50917 – коефіцієнт страхового стажу); 590,25 грн. – доплата за 25 років понаднормового стажу (2361,00 грн. х 25 %).
Пенсійна виплата ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 01.03.2024р. становить 5490,14 грн., в тому числі: 5190,14 грн. – розмір пенсії по втраті годувальника (10380,28 грн. – розмір пенсії за віком годувальника х 50 %); 300,00 грн – щомісячна компенсаційна виплата 70-ти річним.
Нарахування та виплата пенсії проводиться відповідно до норм чинного законодавства» (а.с.11-12).

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позивач звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком, в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого ст.8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці») така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, та були зайняті на підземних роботах повний робочий день, працівники державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості, а також працівники шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Матеріалами справи підтверджено, що годувальник ОСОБА_2 працював у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції в період з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. та безпосередньо був зайнятий на підземних роботах з повним робочим днем в шахтах за професією машиніст бурової установки підземного буріння 4-5 розрядів. Згідно з проведеною атестацією робочих місць за умовами праці затверджено перелік робочих місць, професій, посад працівників, яким встановлено пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 Видобування корисних копалин і гірничі роботи, підземні умови в шахтах, серед яких наявна посада – машиніст бурової установки підземного буріння.
Відповідно до характеристики виконання робіт машиніста бурових верстатів підземного буріння ВП «Геологорозвідувальні експедиції» ДП «Львіввугілля» машиніст бурового верстату підземного буріння безпосередньо занятий повний робочий день на підземних роботах в шахтах Львівсько-Волинського кам`яновугільного басейну по видобутку вугілля.
При цьому стаж годувальника ОСОБА_2 становить 22 роки за Списком № 1.
Відтак, суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахуванням пільгового (спеціального) стажу періоду роботи годувальника в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно, оскільки відповідач без обґрунтувань змінив стаж чоловіка позивача і цим самим змінив розмір пенсії останньої по втраті годувальника. 
Для ефективного захисту прав і свобод позивача, відновлення її порушеного права суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахуванням пільгового (спеціального) стажу періоду роботи годувальника ОСОБА_2 в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 з 24.03.2024р. (в межах строку звернення до суду) перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст.1, 8, 10 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу годувальника ОСОБА_2 період роботи в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно, із врахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ст.9 зазначеного Закону).
Згідно з ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною першою ст.36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), – незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (пункт 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV).
Відповідно до приписів ч.3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. 
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї – 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї – 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Частиною третьою ст.45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, згідно вказаних норм, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.
Відповідно до абз.1, 2 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 1 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці» /далі – Закон № 345-VI/ передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості – за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах  з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст.8 Закону № 345-VI (у редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017р.) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 1 ст.28 Закону № 1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, згідно вказаних норм, чоловіки, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років на посадах, передбачених Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають право на отримання пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, та були зайняті на підземних роботах повний робочий день, працівники державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості, а також працівники шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р. /Порядок № 383/ передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Відповідно до п.10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993р.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Отже, зазначеним Порядком передбачено, що у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючою довідкою.

Встановлено, що під час первинного призначення пенсії померлого чоловіка позивачки ОСОБА_2 до стажу на підземних роботах за Списком №1 з повним днем під землею з видобутку вугілля було зараховано період роботи з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції та розмір пенсії обчислено за нормами Закону № 345-VI.
Із врахуванням вказаного періоду роботи годувальника, ОСОБА_1 було призначено пенсію в разі втрати годувальника.

Водночас, як зазначає відповідач, з 01.06.2020р. розрахунок пенсії ОСОБА_1 приведено до норм чинного законодавства, оскільки при визначенні розміру пенсії за віком годувальника до стажу на підземних роботах за Списком № 1 з повним днем під землею з видобутку вугілля безпідставно було зараховано період роботи з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції та розмір пенсії обчислено за нормами Закону № 345-VI.

Надаючи оцінку таким діям пенсійного органу, апеляційний суд враховує наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 , останній у період з 25.01.1978р. по 01.02.1994р. працював у ДП ««Львівсько-Волинська геологорозвідувальна експедиція» (а.с.13-17).
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 35-01 від 05.08.2024р. Відокремленого підрозділу «Геологорозвідувальна експедиція» Державного підприємства «Львіввугілля» ОСОБА_2 працював у Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції в період з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. і безпосередньо був зайнятий на підземних роботах з повним робочим днем в шахтах за професією машиніст бурової установки підземного буріння 4-5 розрядів (а.с.21).
Згідно з проведеною атестацією робочих місць за умовами праці, які затверджені наказом Львівсько-Волинської геологорозвідувальної експедиції № 129 від 10.10.1994р., затверджено перелік робочих місць, професій, посад працівників, яким встановлено пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 Видобування корисних копалин і гірничі роботи, підземні умови в шахтах, серед яких наявна посада – машиніст бурової установки підземного буріння (а.с.22-23).
Відповідно до характеристики виконання робіт машиніста бурових верстатів підземного буріння ВП «Геологорозвідувальні експедиції» ДП «Львіввугілля» машиніст бурового верстату підземного буріння безпосередньо занятий повний робочий день на підземних роботах в шахтах Львівсько-Волинського кам`яновугільного басейну по видобутку вугілля (а.с.20).

Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 20.11.2018р. у справі № 345/4616/16 дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
При цьому до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., віднесено зокрема, за п.1 «Підземні роботи» розділу 1 «Гірничі роботи» «Видобуток вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних і нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт і копалень. Будівництво метрополітенів та інших підземних споруд», всі робітники, інженерно-технічні працівники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземної телефонного зв`язку і т. д.)

Відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України у листі № 1757/0/1409/010 від 18.02.2009 та Пенсійного фонду України в листі №2927/0/0220 від 20.02.2009р. дія ст.ст.1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, професії і посади яких передбачені пунктами «а», «б» і «в» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМ України № 36 від 16.01.2013р., за умови зайнятості повний робочий день.
При цьому, відповідно до п.1.1а розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМ України № 36 від 16.01.2013р., його дія поширюється на всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Отже, пенсійний орган безпідставно змінив стаж годувальника позивачки ОСОБА_2 , який становить 22 роки за Списком 1, і цим самим змінив ОСОБА_1 розмір пенсії по втраті годувальника 

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахуванням пільгового (спеціального) стажу періоду роботи годувальника ОСОБА_2 в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно. 

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018р. у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020р. у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020р. у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021р. у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021р. у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19.
При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції для ефективного захисту прав і свобод позивачки, відновлення її порушеного права суд дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 24.03.2024р. відповідно до ст.ст.1, 8, 10 Закону України № 345-VI від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу годувальника ОСОБА_2 період роботи в Львівсько-Волинській геологорозвідувальній експедиції виробничого об`єднання «Укрзахідвуглегеологія» з 23.01.1978р. по 01.02.1994р. включно, із врахуванням раніше виплачених сум.

Отже, апелянт в апеляційній скарзі не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ у Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. в адміністративній справі № 380/20403/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 01.09.2025р.