УХВАЛА
05 червня 2025 року 
м. Київ
справа № 723/4627/23
провадження № 61-6834ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак Володимир Михайлович, на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської сільської ради про визнання права власності на безхазяйне майно за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ: 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на безхазяйне майно за набувальною давністю.
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року відповідно до змісту цієї постанови. В решті рішення залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій 28 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак В. М., просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, визнати право власності за набувальною давністю на житловий будинок площею 22,2 кв. м та сарай.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак В. М., порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що повний текст постанови Чернівецького апеляційного суду складено 29 квітня 2025 року.
У відповідності до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Оскільки постанову Чернівецького апеляційного суду прийнято 25 квітня 2025 року, а її повний текст складено 29 квітня 2025 року, то останнім днем строку на касаційне оскарження судових рішень з дня складення повного судового рішення є 29 травня 2025 року.
За викладених обставин касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак В. М, подано у передбачений законом строк, а тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2,17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також 
має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
У касаційній скарзі ціна позову у цій справі визначена у розмірі 60 120,00 грн. Враховуючи характеристики та місцезнаходження майна, право власності на яке просить визнати позивачка, а також визначену нею ціну позову, слід дійти висновку, ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 x 3 028 грн = 757 000 грн).
Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Незгода позивачки з ухваленими судами попередніх інстанцій судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
З огляду на предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягали б касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак В. М., подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никифорак Володимир Михайлович, на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської сільської ради про визнання права власності на безхазяйне майно за набувальною давністю.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           Є. В. Синельников
                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                  В. В. Шипович