ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року		Справа № 300/8416/24 пров. № А/857/5910/25	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК-Авто» до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року (суддя Могила А.Б., м.Івано-Франківськ) -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВК-Авто» (далі – ТОВ) звернулося до суду із позовом до Івано-Франківської митниці (далі – Митниця), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Митниці про коригування митної вартості товарів від 19.06.2024 №UA206000/2024/000075/2 (далі – Рішення) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.06.2024 №UA206080/2024/000078 (далі – Картка відмови).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що декларантом не надано бухгалтерських документів, що стосуються оцінюваного товару. Окрім цього, у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібних автомобілів, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірному Рішенні відповідачем не зазначено, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих декларантом документів.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ на підставі контракту №012020 від 11.01.2020 (далі – Контракт) та рахунку-фактури (інвойс) №031/2024 від 10.06.2024 придбало у Фірми Nutzfahrzeughandel von LKW & Baumaschinen (Німеччина) транспортний засіб сідельний тягач марки MAN, модель TGX 18.440, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 10518 см, потужність двигуна 294 кВт, номер двигуна N/V, бувший у використанні, країна виробний DE, вартістю 4000 євро (а.с.18-20, 32).
Як зазначив у позовній заяві позивач, оплата за транспортний засіб здійснена в безготівковій формі.
З метою митного оформлення ввезеного в Україну транспортного засобу сідельного тягача марки MAN, модель TGX 18.440, 2012 року випуску, 18.06.2024 представником декларанта подано до митного органу митну декларацію №24UA206080003895U6 (далі – МД; а.с.12).
Декларантом визначена митна вартість товару за основним методом ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД №24UA206080003895U6 митної вартості товару та обраного методу її визначення, одночасно з митною декларацією декларантом було подано наступний перелік документів:
- рахунок-фактуру (інвойс) №031/2024 від 10.06.2024;
- декларацію походження товару №031/2024 від 10.06.2024;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.08.2012;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу FK від 04.06.2020;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 10.06.2024;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 04.06.2020;
- Контракт №012020 від 11.01.2020;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 13.07.2020;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 27.07.2022;
- договір про надання послуг митного брокера від 20.01.2020;
- акт фізичного огляду товарів та інших предметів від 18.06.2024;
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.014.42441-24 від 18.06.2024 (а.с.18-21,32, 34, 67-71, 81-83).
На письмову вимогу митного органу надати додаткові документи, декларантом направлено повідомлення про те, що всі документи щодо митної вартості ним надані. Просив визначити митну вартість або винести рішення раніше 10-денного терміну (а.с.86).
Митним органом, за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів, 19.06.2024 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів, якою визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 9600 євро (замість 4000 євро, що була заявлена декларантом) (а.с.25, 87-88).
Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення мотивовано не підтвердженням заявленої митної вартості товару.
Так, у Рішенні митний орган вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) статті VII ГАТТ... Враховуючи наявну у митниці інформацію про митну вартість подібних (аналогічних) товарів, що ввозились у максимально наближений до митного оформлення період, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. При цьому, відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України (далі – МК) метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК) та методу 2б (стаття 60 МК) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про угоди щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, методу 2в (стаття 62 МК) та методу 2г (стаття 63 МК) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості. Отже, враховуючи викладене, митну вартість товарів скориговано та визначено за другорядним методом, а саме методом 6 (стаття 64 МК). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № 24UA205170013808U0 від 09.05.2024 за якою здійснено митне оформлення: Сідельний тягач марки MAN моделі TGX 18.400, ідентифікаційний номер шасі – НОМЕР_5 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, обладнаний двома спальними місцями, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 10518 см3, потужність двигуна - 294 кВт, календарний рік виготовлення - 2012, бувший у використанні, модельний рік - 2012. Визначена митна вартість: 9600 Євро. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з пункту 3 статті 52 МК він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 МК. Також роз`яснюється право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК або до суду (а.с.25,87).
Цього ж дня, відповідач прийняв Картку відмови, виходячи з того, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) VII ГАТТ. У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально (а.с.23-24,89-90).
Як встановлено із спірного рішення, підставою для коригування митної вартості товару було неподання декларантом документів, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, експертний висновок про вартість підготовлений спеціалізованою експертною організацією, митну декларацію країни відправлення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МК.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК).
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товару, а саме документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК У у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічне правова позиція викладена Верховним Судом в постановах у справі № 815/4477/15 від 21.01.2020, у справі № 813/1350/14 від 14.01.2020,  у справі № 160/8775/18 від 18.12.2019.
Так, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, а саме у графі 33 відповідач зазначає розбіжності, які на його думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.
Так як видно з матеріалів справи, за умовами Контракту фірма Nutzfahrzeughandel von LKW & Baumaschinen в особі директора Andreas Keller взяла на себе зобов`язання щодо підбору та продажу ТОВ засобів наземного транспорту їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових, так тих, що були у використанні.
Доповненням № 3 від 13.07.2020 до Контракту сторони збільшили суму контракту до 500000 євро та домовилися здійснювати оплату за товар у формі безготівкового розрахунку після реалізації транспортних засобів, не пізніше 100 робочих днів.
Доповненням № 5 від 27.07.2022 сторонами внесено зміни до Контракту, зокрема в пунктах 1.3, 2.1, 4.3 Контракту: - пункт 1.3 загальна сума контракту складає 1500000 євро; - пункт 2.1 продавець поставляє товар згідно даного контракту на умовах DAР м. Коломия, якщо інакші умови поставки не обумовлені іншими додатками до даного контракту на умовах DAР не страхуються; - пункт 4.3 оплата проводиться за безготівковим розрахунком після реалізації транспортних засобів не пізніше 200 робочих днів (а.с.18-20).
Тобто зазначаючи про відсутність платіжних документів та виставляючи вимогу надання таких, відповідач не взяв до уваги умови контракту та доповнень до нього, зокрема в частині обумовленої післяплати.
Так, згідно з платіжною інструкції від 25.10.2024 №0410001 позивач здійснив перерахунок коштів німецькій компанії Nutzfahrzeughandel von LKW & Baumaschinen у сумі 7500 євро за транспортні засоби згідно рахунків-фактур (інвойсів) №№031/2024, 006/2024, в тому числі за транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.440, 2012 року випуску (а.с.26, 28, 37).
В матеріалах справи також наявне підтвердження продавця - німецької компанії Nutzfahrzeughandel von LKW & Baumaschinen від 25.10.2024, виконання позивачем зобов`язання щодо оплати за товар (а.с.37).
При цьому, що рахунок-фактура № 031/2024 від 10.06.2024, платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.10.2024 №0410001 та лист-підтвердження про оплату від 25.10.2024 стосуються придбаного позивачем транспортного засобу, що відповідає правовій природі договору-купівлі продажу та реальному характеру його виконання.
Аналіз змісту вищевказаних документів, свідчить про те, що вони містять всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ТОВ транспортного засобу та підтверджують заявлену митну вартість ввізного товару.
Підстав і причин не врахування документів поданих декларантом до заяви поданої в порядку статті 55 МК відповідач не вказав.
Щодо відсутності звіту експертного висновку про вартість, підготовленого спеціалізованою експертною організацією з оцінки транспортного засобу, суд зазначає, що звіт з оцінки транспортного засобу є лише додатковим документом, який надається декларантом на письмову вимогу митного органу і не належить до переліку документів, передбачених частиною другою статті 53 МК.
Відповідач не вказав, яким чином звіт експерта про оцінку надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є рахунок-фактура (інвойс).
Стосовно застосованого у оскаржуваному Рішенні резервного методу для визначення митної вартості товару, слід зазначити наступне.
Так, джерелом інформації для коригування митної вартості товару відповідачем слугувала МД № 24UA205170013808U0 від 09.05.2024 за якою здійснено митне оформлення: сідельний тягач марки MAN моделі TGX 18.400, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_5 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, обладнаний двома спальними місцями, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 10518 см3, потужність двигуна - 294 кВт, календарний рік виготовлення - 2012, бувший у використанні, модельний рік 2012 (а.с.87).
Однак, відповідачем не доведено, що взятий за основу визначення митної вартості транспортний засіб був ідентичний, в тому числі по його комплектності та технічному стану тому, що ввозився позивачем.
Також різняться й країни експорту, в розглядуваному випадку країною-експортером виступає Німеччина, в той час, як у митній декларації № 24UA205170013808U0 від 09.05.2024 такою є Естонія.
В свою чергу, ціна транспортного засобу залежить від багатьох факторів, а оціночна вартість різних транспортних засобів навіть в межах однієї категорії та марки може суттєво відрізнятися в залежності від інших характеристик та їх технічного стану.
Звідси, відповідач скоригував митну вартість із урахуванням вартості вищевказаного транспортного засобу, врахувавши аналогічність марки, моделі, року виробництва, комплектності. Однак, спірне рішення не містить порівняння індивідуальних ознак оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зокрема: загальний технічний стан, ознаки вжитку, ступінь зносу, покази одоментра тощо. В цілому, не відомо за яким методом в результаті здійснено митне оформлення цього транспортного засобу, чи мало місце коригування, які документи подавалися під час розмитнення, митним органом не враховано різницю технічного стану транспортних засобів.
Крім того можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. Наявність у відповідача інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Дійсно, статтею VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, на котру посилається відповідач, визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару, і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Імпортований позивачем транспортний засіб, як і будь-який інший має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень. Разом з тим, хоч митний орган і зазначає, що ним визначена вартість залежно від комплектації та технічного стану, водночас спірні рішення не містять порівняльних характеристик технічного стану транспортних засобів. Відповідачем не враховано індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість.
До того ж рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки в цій системі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Обсяг та зміст документів, наданих декларантом свідчить про нічим необмежену можливість митного органу ідентифікувати платіж з товаром, пред`явленим до митного оформлення. Отже сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), подана декларантом, була підтверджена.
Враховуючи вищенаведене, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, разом з тим використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин придбання транспортного засобу, або що видані позивачу документи є фіктивними чи недійсними. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич