УХВАЛА

10 липня 2025 року 
м. Київ

справа №120/3505/22
адміністративне провадження № К/990/19203/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів - Шишова О. О., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №   120/3505/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
установив:
ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №  120/3505/22.
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання документу про сплату судового збору або документу, який би підтверджував наявність пільг щодо його сплати; надання копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію зазначеної ухвали Верховного Суду від 21 травня 2025 року скаржниця отримала 06 червня 2025 року.
На виконання вимог зазначеної ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржницею було надіслано до Верховного Суду один примірник касаційної скарги, а також заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору, скаржниця зазначає про те, що немає матеріальної змоги сплатити судовий збір. На підтвердження своїх доводів скаржниця надала:  копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13 лютого 2025 року за період з 03 кварталу 2023 року по 03 квартал 2024 року;  копію відомостей щодо себе з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 28 травня 2024 року, в якій зазначено, що з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня. Крім того, скаржниця надала копію довідки відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01 березня 2023 року № 279/0200-0219-11, згідно з якою вона не перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) м.  Тульчин Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і не отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також скаржниця просить узяти до уваги: ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №  128/849/17 (провадження №  61-47017ск18), ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 січня 2018 року у справі №  802/562/16а (провадження №  К/9901/2305/17), ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у справі №  761/12145/17 (провадження №  61-11495ск19).
Розглянувши зазначене клопотання та надані докази, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Водночас Законом України «Про судовий збір» передбачені умови, коли враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Зокрема, якщо:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко урегульовані законом.
Верховний Суд звертає увагу скаржниці на те, що з метою розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, до суду мають бути подані відповідні докази за попередній календарний рік (тобто, якщо клопотання про звільнення від сплати судового збору подано у 2025 році, то до нього додаються докази щодо майнового стану сторони у 2024 році, які охоплюють період з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 року).
Водночас додані до заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору копії документів не дозволяють встановити, чи розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржниці за попередній календарний рік та, відповідно, вирішити питання про звільнення від його сплати.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржниці на ряд рішень Верховного Суду, оскільки вирішення питання про можливість звільнення від сплати судового збору у конкретних справах залежить від наведених у клопотанні обставин, підтверджених відповідними засобами доказування.
Отже, станом на 10 липня 2025 року скаржницею не виконано вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині сплати судового збору (або надання належних доказів, які б підтверджували підстави для звільнення від сплати судового збору).
За приписами частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню скаржниці. 
Керуючись статтями 121, 169, 332 КАС України, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №  120/3505/22 - повернути скаржниці.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржниці надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           І. В. Дашутін
Судді                                                                                                       О. О. Шишов
                                                                                                                М.  М. Яковенко