УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
10 липня 2025 року 
м. Київ

справа №440/3321/23
адміністративне провадження № К/990/22262/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                      Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі № 440/3321/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУНП в Полтавській області, відповідач, скаржник), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати висновок ГУНП в Полтавській області від 09.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейського під час дії воєнного стану щодо інспектора-снайпера взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 ;
зобов`язати ГУНП в Полтавській області призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в разі загибелі поліцейського під час дії воєнного стану, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2023, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2023, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано висновок ГУНП в Полтавській області від 09.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано ГУНП В Полтавській області призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в разі загибелі поліцейського під час дії воєнного стану, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Постановою Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 касаційну скаргу ГУНП в Полтавській області задоволено частково, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2023 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано висновок ГУПФУ в Полтавській області від 09.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано ГУНП в Полтавській області призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в разі загибелі поліцейського під час дії воєнного стану, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
23.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУНП в Полтавській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025, ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2025 касаційну скаргу залишено без руху, постановлено, що задля усунення вказаних недоліків, скаржнику необхідно надати документ про сплату судового збору на суму 2147,20 грн, повідомити про наявність або відсутність електронного кабінету у скаржника.
25.06.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали, від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано уточнену касаційну скаргу та документ про сплату судового збору.
Отже, недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху, були усунуті скаржником повністю. 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Обґрунтовуючи підстави звернення з даною касаційною скаргою скаржник посилається на приписи пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржник зазначає, що нормою права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду є пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022              № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яким передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (зокрема поліцейських), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі -агресору.
Також скаржник посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу у цій справі, Суд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025.
Керуючись статтями 248, 329, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд,-
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі № 440/3321/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу                            № 440/3321/23.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                           С.М. Чиркін

Судді:                                                                                                     Я.О. Берназюк

                                                                                                              В.М. Шарапа