Справа №361/7788/24                                                                         Суддя в суді першої інст. - Скрипка О.В.
Провадження № 33/824/4320/2025                                                       Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            01 вересня 2025 року                                                                                        м. Київ
 
            Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського П.П. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:        
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.   
Так, 04.08.2024 р. о 17 год. 30 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів 45 км водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що висновки місцевого суду є передчасними, оскільки матеріали справи не містять достатніх і належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.     
Вказує, що працівник поліції ввів ОСОБА_1 в оману, оскільки роз`яснив йому право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або відмовитись від такого огляду, що не передбачено законом.
Крім того, зазначає, що перебування особи в нетверезому стані за кермом автомобіля, який не перебуває в русі, не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що працівниками поліції порушено права ОСОБА_1 , оскільки його права та обов`язки роз`ясненні йому після складання протоколу.
Разом з тим, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки судом першої інстанції копія постанови не направлялась, у загальному доступі з`явилась 28.07.2025, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. 
ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Малиневський П.П., будучи належним чином повідомлені про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явились. Захисник подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду після прийнятого судом рішення в даній справі. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені захисником, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Беручи до уваги вказані у клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку захисником Малиневським П.П. на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107701 від 04.08.2024 р., направленні на огляд водія з метою встановлення стану сп`яніння, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, довідці заступника командира БПП в              м. Бориспіль Мінасяна С. від 05.03.2024 р. про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відеозаписі з нагрудної відеокамери працівників поліції,на якому зафіксовано викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про вчинення     ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману, запропонувавши йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або відмовитись від такого огляду, що не передбачено законодавством, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Згідно дослідженому відеозапису в залі судового засідання вбачається, що працівник поліції, діючи згідно вимог чинного законодавства, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Після чого, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107701 від 04.08.2024 року вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.
Будь-яких порушень вимог чинного законодавства у діях працівників поліції порядку огляду на стан сп'яніння не вбачається.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що перебування особи в нетверезому стані за кермом автомобіля, який не перебуває в русі, не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом.   
Інші доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити захиснику Малиневському П.П. строк на апеляційне оскарження.   
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського П.П. -   залишити без задоволення. 
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  А.М. Дрига