КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 755/11526/24
провадження № 22-ц/824/6580/2025
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
13 травня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року в складі судді Гончарука В. П.,
встановив:
 
25.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Посилалась на ті підстави, що 30 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. вчинено виконавчий напис №54571 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за споживчим кредитним договором №158117-А від 14.12.2017.
14.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. відкрито виконавче провадження №67901630 з примусового виконання вказаного виконавчого документа. 
Вважала,  що  вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 року №1172. 
Просила  суд  визнати  таким,  що не підлягає виконанню  виконавчий напис нотаріуса № 54571 від 30.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості  за споживчим кредитним договором №158117-А від 14.12.2017 у розмірі 6 528, 50 грн. 
Також просила   відшкодувати  судові витрати по  сплаті судового  збору  в сумі 1211,20  грн  та витрати  на  професійну  правничу допомогу  в розмірі 15 000 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 54571 від 30.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., яким запропоновано стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість у розмірі 6 528, 50 грн. В решті задоволення позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.
06.01.2025 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що  висновок  суду  першої інстанції  в частині  відмови у відшкодуванні  витрат на  професійну  правничу допомогу   з підстав відсутності документально  підтверджених витрат  позивача є необгрнутованим та суперечить  висновкам Верховного  Суду,  який неодноразово  вказував на  те, що  до  понесених стороною   витрат  на професійну  правничу допомогу  відносяться  як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн стороною позивача була надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №184/24-ц від 18.06.2024; опис надаваємих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №184/24-ц від 18.06.2024; ордер адвоката Кожем`яченко В. В. від 24.06.2024 серія АІ №1944489; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4881/10 від 31.05.2012.
18 червня 2024 року між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Кожем`яченком В. В. укладено Договір про надання правничої допомоги №184/24-ц. 
Пунктом 3.5 договору передбачено, що за надання правової (правничої) допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату фіксовану суму гонорару у розмірі 15 000 грн.
В пункті 3.7 договору сторони визначили, що гонорар сплачується клієнтом протягом 30 діб після закінчення виконавчого провадження на підставі відповідного рішення суду про визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В описі надаваємих послуг до вказаного Договору сторони узгодили мінімальний об`єм надаваємих послуг адвокатом.  
Правом надання відзиву на апеляційну  скаргу   відповідач не  скориствався. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлення належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що  30 березня  2021  року   Головкіною  Я. В., приватним нотаріусом  Обухівського  районного   нотаріального  округу Київської області, на підставі  статей 87-91  Закону  України " Про  нотаріат" та пункту  2 Переліку документів, за якими  стягнення  заборгованості  провадиться  у безспірному порядку  на  підставі виконавчих  написів нотаріусів, затвердженого постановою   Кабінету Міністрів України від  29.06.1999 №1172,  видано виконавчий напис,  яким запропоновано  стягнути  з ОСОБА_1 ,   суму заборгованості за  кредитним договором  158117-А від  14 грудня  2017 року  на  користь  ТОВ "Фінансова компанія`Онлайн  Фінанс" на загальну  суму  6 528,50  грн. 
14.12.2021  приватним виконавцем  Виконавчого округу  Полтьавської області Гречин  Н. В.  винесено постанову про   відкриття виконавчого  провадження  №67901630   на  підставі заяви стягувача про  примусове виконання  вказаного  виконавчого   напису. 
Ухвалюючи рішення  про визнання  виконавчого напису № 54571 від 30.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. таким, що  не  підлягає  виконанню,  суд  першої інстнації  виходив з  обгрунтованості вказаних позовних вимог. 
Рішення  суду  першої інстанції  в цій частині сторони  не  оскаржують,  а тому  воно  не  є предметом  апеляційного  перегляду. 
Відмовляючи у відшкоудванні витрат на  професійну  правничу допомогу,  суд  першої інстанції  виходив з  відсутності  доказів того, що   матеріали справи не містять документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 15 000 грн.
Колегія суддів не може погодитись з висновком  суду  першої інстанції. 
В позовній заяві позивачка просила  суд   розподілити судові витрати по  справі,  стягнувши з  відповіадча на  її користь  понесені нею витрати  на професій            ну правничу допомогу  в сумі 15 000  грн. 
До позовної заяви позивачем  було  надано: копію договору про надання правової/правничої допомоги №184/24-II від 18 червня 2024 року, укладеного між адвокатом Кожем`яченком В. В. та ОСОБА_1 , за змістом  якого  за надання  правової допомоги  клієнт сплачує  адвокату  фіксовану  суму гонорару   в розмірі  15 000  грн (  п.3.5); опис надаваємих послуг до Договору про надання правової/правничої допомоги №184/24-II від 18.06.2024; копію ордеру на надання правничої (правової допомоги) Серія АІ №1944489 від 24.06.2024, згідно якого адвокат Кожем`яченко В. В. має право надавати правничу допомогу ОСОБА_1 в Дніпровському районному суді м. Києва та Київському апеляційному суді;  копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4881/10 (а.с. 8-15).
Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову  судові витрати покладаються на відповідача.
 Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Суд першої інстанції  вказаного не  врахував,  допустив  порушення  норм   процесуального  права, що  є підставою для   його  скасування  в оскаржуваній  частині. 
Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє  підтвердження  при апеляційному перегляді  справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року в частині відмови  у стягненні  витрат на  професійну  правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаних адвокатським об`єднанням робіт, що підтверджується матеріалами справи, необхідність   їх понесення,  апеляційний суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок відповіадча витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, понесених під час розгляду справи  в суді першої інстнації, що  відповідатиме  критеріям реальності та розмцності. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК  України, апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року в частині відмови  у стягненні  витрат на  професійну  правничу допомогу скасувати. 
Ухвалити в цій частині  нове судове рішення. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (код ЄДРПОУ: 42254696; місцезнаходження: м. Київ, бул.Верховної Ради , буд.  34, офіс 511) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса для листування:  АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено 13.06.2025. 
 
Суддя - доповідач                                                                           Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. І. Ящук