ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року 
м. Київ

справа № 120/14874/24
адміністративне провадження № К/990/21552/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року, постановлену суддею Томчуком А. В, та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року, ухвалену колегією суддів у складі Сушка О. О., Залімського І. Г., Мацького Є. М., у справі № 120/14874/24 за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - позивач, скаржник) звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), у якому просило суд стягнути з відповідачки податковий борг у розмірі 1038390,05 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог контролюючий орган вказує про наявність у відповідача податкового боргу на загальну суму 1038390,05 грн, який утворився, серед іншого, в результаті донарахованих контролюючим органом сум грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 21 травня 2024 № 0184712405, № 0184672405, № 0184652405. Також позивач вказує про винесення податковим органом відносно відповідача податкової вимоги від 26 липня 2023 року № 0006599-1305-0232.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 12 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року, повернув позовну заяву.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовну заяву з вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано позивачем до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суди вказали, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу у цій справі ґрунтуються на підставі податкових повідомлень-рішень. Згідно з усталеною судовою практикою процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору, визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, у цьому випадку суб`єкт владних повноважень може подати позовну заяву про стягнення податкового боргу у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку для звернення до суду особи, якої стосується таке рішення, про яке йдеться в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Головне управління ДПС у Вінницькій області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У касаційній скарзі контролюючий орган посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та вказує на безпідставність повернення позовної заяви на підставі пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки норми Податкового кодексу України надають право контролюючому органу звертатися до суду з позовом про стягнення податкового боргу безпосередньо після його виникнення.
Верховний Суд ухвалою від 22 травня 2025 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Відповідач не подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу. Про відкриття касаційного провадження повідомлений належним чином.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Верховний Суд, переглянувши оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Проблемне питання у цій справі виникло щодо правозастосування пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України, яке встановлює, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Тобто фактично зазначена норма встановлює процесуальне обмеження для суб`єкта владних повноважень: він не може подати до суду позов про стягнення боргу, який виник на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень раніше, ніж сплине строк на судове оскарження такого рішення, що визначений частиною другою статті 122 КАС України
Так, положеннями частини першої та другої статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. 
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Суди попередніх інстанцій установили, що станом на день звернення до суду із цим позовом у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви, встановлене пунктом 8 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки спірний податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за якими не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Так, податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2024 року № 0184712405, № 0184672405, № 0184652405 були отримані відповідачем 24 травня 2024 року, тоді як позов про стягнення податкового боргу подано до суду 06 листопада 2024 року.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки у цій справі позов поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був правомірно повернутий.
Слід також зазначити, що Верховний Суд не відступав від своїх правових висновків щодо застосування пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України, викладених у постановах від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19 та від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20.
У касаційній скарзі не наведено обґрунтованих аргументів, які б свідчили про необхідність відступлення від цих висновків.
Доводи скаржника про нерелевантність зазначених висновків до цієї справи (оскільки стягнення коштів здійснювалося не за рішенням податкового органу, а іншого органу) не приймаються до уваги. Це зумовлено тим, що хоча у справі № 420/9673/20 стягувалися кошти за рішенням територіального органу Держпродспоживслужби, справа № 520/12807/19, яка містить аналогічні правові висновки, стосується саме стягнення податкового боргу на підставі податкових повідомлень-рішень.
Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувані судові рішення у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди ухвалили рішення, не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 120/14874/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                І. В. Дашутін

Судді                                                                                                    О. О. Шишов

                                                                                                    М. М. Яковенко