Номер провадження: 22-ц/813/1697/25 
Справа № 522/17065/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря Булацевської Я.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
представник позивача - Чирка Ольга Олегівна
відповідач - Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чирки Ольги Олегівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2024 року, ухвалену у складі судді Домусчі Л.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
Короткий зміст заяви.
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду від 25.04.2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. 13.05.2024 року надала суду заяву про стягнення судових витрат, в якому просила стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн..
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2024 року у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Чирка Ольги Олегівни про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
В обґрунтування ухвали суд першої інстанції зазначив, що розмір платної правової допомоги не відображений в Договорі про надання правової допомоги та представництво інтересів сторони від 21.10.2022, тобто відсутні належні та допустимі докази обґрунтування вказаної в заяві суми, відсутність детального опису робіт, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Чирка О.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2024 року - скасувати, та винести нове рішення, котрим задовольнити заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд постановив рішення з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме не пересвідчився, що акт виконаних робіт, наданий разом із випискою з Договору про надання правничої допомоги має детальний опис наданої правничої допомоги в даній справі, а суду надана лише виписка з Договору, оскільки адвокатом надаються послуги клієнту не лише в рамках даної справи, та інформація договору є конфіденційною.
Вказує, що недоведеністю обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими - а саме, суд вважав, що позивач не довів суду, що сплачені 10 000 грн. є оплатою саме в рамках даної справи, але суд не звернув увагу - перша квитанція на 5000 грн датована 20.08.2023 року - а позов надійшов до суду 30.08.2023 року, а друга - на 5000 грн - датована 05.10.2023 року - коли вже було розпочато слухання даної справи в суді.
Позивачем повністю доведено суду понесені витрати на послуги адвокат та в зав`язку з частковим задоволенням позову - він має повне право на їх відшкодування, лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Вважає що суд при постановлені оскаржуваної ухвали вдався до надмірного формалізму та порушив право позивача та стягнення понесених витрат на правничу допомогу.
Щодо явки сторін.
Сторони належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, проте до суду не з`явились, що не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку відповідно до 372 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду від 25.04.2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо зняття з обліку встановленого згідно з проектом лічильника в належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 та проведення нарахування ОСОБА_1 оплати за комунальні послуги з централізованого опалення в опалювальний сезон починаючи з січня 2022 року без урахування щомісячних показників лічильника (ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67424200).
Вважано взятим на абонентський облік засіб обліку теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 - ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67 424200 , прийнятий в експлуатацію згідно акту приймання в експлуатацію вузла обліку теплової енергії 01.11.2013 року.
Зобов`язано Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» проводити нарахування оплати за використану теплову енергію відповідно до показників приладу обліку теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 - ULTRAHEART 2 WR6 , заводський номер 67 424200 .
Зобов`язано Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» здійснити ОСОБА_1 перерахування нарахувань за теплопостачання з 01.01.2022 року враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла (ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67424200) у квартирі АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
У позовній заяві представником позивача було зазначено, що розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи буде надано суду під час її розгляду по суті.
У судовому засіданні 22.02.2024, під час розгляду справи по суті, представник відповідача зазначила, що позов не визнає, також не визнає судові витрати на правову допомогу, оскільки вони є неспівмірними та завищеними.
25.04.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. надала суду заяву, в якій зазначила, що у разі задоволення позову просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.
13.05.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. надала суду заяву про стягнення судових витрат, в якому просила стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.
За роз`ясненнями п.20 постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Згідно позовних вимог позивач зазначив про надання розрахунку судових витрат, до якого додано ордер на представництво інтересів позивача адвокатом Чирка О.О.(а.с.17). заява про стягнення судових витрат направлена до суду 12.05.2024р. тобто в строк 5 днів.
Для надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка діяла згідно довіреності від 21.10.2022, з адвокатом - Чирка О.О. уклала 21.10.2022 року Договір про надання правової допомоги та представництва інтересів сторони (третя особа) у суді з адміністративних справ та цивільних справ.(а.с.188).
Згідно умов цього договору не вбачається будь-яких умов та сум, та порядку щодо оплати адвокату правової допомоги у зв`язку з розглядом зазначеної справи.
Разом з заявою про стягнення судових витрат, представником позивача було надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 25.04.2024, за яким адвокат надав допомогу за період з 21.10.2022 по 25.04.2024, де сума гонорару за надану правничу допомогу по цивільній справі №522/17065/23 становить 10 000,00 грн. та вказані кошти сплачені адвокату двома платежами на картковий рахунок. Також надано платіжні інструкції від 20.08.2023 та 01.10.202023 на загальну суму 10 000,00 грн. (а.с.188-190).
Згідно зазначеного Акту від 25.04.2024, адвокат Чирка О.О. з 21.10.2022 року по 25.04.2024 надавала клієнту правову допомогу відповідно до Договору про надання правової допомоги від 21.10.2022, а клієнт прийняв надані послуги
Згідно Акту виконана наступна робота:
-зустрічі клієнтом, консультації клієнта, вивчення документів, вивчення нормативно-правової бази, пошук та вивчення судової практики з аналогічних справ, вироблення стратегії представництва інтересів клієнта в суді, складання запитів, заяв, претензій та позовної заяви, подання позовної заяви до суду, складання пояснень по справі, проекту мирової угоди, участь у судових засіданнях - загалом 20 годин.
Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката не має. (а.с.188 зв.).
Згідно п.1 Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів сторін від 21.10.2022, адвокат Чирка О.О. надає правову допомогу ОСОБА_1 відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.19-20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.59 Конституції України у судах загальної юрисдикції, місцевих адміністративних судах першої інстанції, апеляційних адміністративних судах та у Верховному Суді.
Згідно п.2 Договору, Адвокат Чирка О.О. здійснює представництво інтересів фізичної особи та є представником Овсяннікова О.С. у будь-яких підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, у судах першої інстанції, апеляційних, касаційних судах України та у Верховному Суді на підставі норм Кодексу адміністративного судочинства України, цивільного процесуального кодексу України та ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - з повним переліком повноважень представника, прав та обов`язків сторони (третьої особи) у суді, передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України, цивільного процесуального кодексу України та правом вчиняти від імені ОСОБА_1 , як сторони (третьої особи) процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, цивільним процесуальним кодексом України без винятків, у тому числі оскаржити судові рішення в апеляційному та касаційному порядку.
При цьому суд зауважує, що судові витрати - це витрати пов`язані з розглядом судової справи. в даному випадку позов пред`явлено до суду 30.08.2023, тобто період, що вказаний в Договорі та Акті (з 21.10.2022 року), не пов`язаний з розглядом цієї справи.
Відповідно до Постанови ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі № 280/429/19.
Надання адвокатом правової допомоги та факт оплати таких послуг може підтверджуватися різними доказами, зокрема, наступними:
- відповідний договір про надання правової допомоги;
- розрахунок наданих послуг;
- детальний опис виконаних доручень клієнта;
- акт прийому-передачі виконаних робіт;
- платіжні доручення, квитанції або касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом;
- інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.
Із заяви вбачається, що представник просить стягнути суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс внаслідок розгляду справи №522/17065/23 за наданні нею позивачу послуги у суді першої інстанції.
Розмір гонорару становить - 10 000,00 грн.
Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У зв`язку з тим, що розмір платної правової допомоги не відображений в Договорі про надання правової допомоги та представництво інтересів сторони від 21.10.2022 року, тобто відсутні належні та допустимі докази обґрунтування вказаної в заяві суми, відсутність детального опису робіт, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн..
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги про те, що акт виконаних робіт, наданий разом із випискою з Договору про надання правничої допомоги має детальний опис наданої правничої допомоги в даній справі, а суду надана лише виписка з Договору, оскільки адвокатом надаються послуги клієнту не лише в рамках даної справи, та інформація договору є конфіденційною апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається з наданих доказів у договорі про надання правової допомоги взагалі відсутній умова оплатності таких послуг, крім того в актів виконаних робіт відсутній деталізований виклад виконаної роботи, що позбавляє суд здійнити оцінку виконаних робі та співмірність витрат на правову допомогу.
Посилання, що суд при постановлені оскаржуваної ухвали вдався до надмірного формалізму та порушив право позивача та стягнення понесених витрат на правничу допомогу є необрунтованими належними доводами.
Враховуючи, що представником позивача не надано договору про правову допомогу з визначеним розміром гонорару адвоката (оскільки як вбачється з пояснень скаржника ним надано лише витяг вказаного договору), детального опису робіт (наданих послуг), колегія суддів позбавлена можливості перевірити реальність, дійсність та необхідність понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції (див. постанову Верховного Суду від 12 травня 2025 у справі № 732/646/24).
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного питання та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правову допомогу.
Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не підтверджені належними доказами.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Чирки Ольги Олегівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 22 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                        В.В. Кострицький

Судді                                                                         В.А. Коновалова 

Ю.П. Лозко