УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 липня 2025 року
м. Київ
Справа № 486/1612/23
Провадження № 51-2652 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього, 
встановив:
08 липня 2025 року на електронну адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2025 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було зазначено, що у касаційній скарзі не вказано, які саме судові рішення оскаржуються.
Крім того, в ухвалі було роз`яснено підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, визначені в ч. 1 ст. 438 КПК України, і зазначено, що у поданій касаційній скарзі відсутні будь-які посилання на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України.
Також ОСОБА_4 , звертаючись із касаційною скаргою, не зазначив вимоги стосовно конкретних судових рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій. 
У скарзі ставилося питання про скасування судового рішення і закриття кримінального провадження, й при цьому не зазначалося, яке саме судове рішення необхідно скасувати та з яких підстав, з наведенням відповідних обґрунтувань. 
Засудженому роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі засуджений не наводить обґрунтування заявлених вимог, яке в силу вимог ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, а прохальна частина його касаційної скарги не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Ухвалу Верховного Суду від 10 липня 2025 року про залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без руху 16 липня 2025 року (вих. № 20291/0/172-25) було надіслано заявнику на поштову адресу, вказану у касаційній скарзі, та на електронну пошту, з якої він надсилав свою касаційну скаргу.
У межах визначеного судом строку 21 липня 2025 року ОСОБА_4 із власної електронної пошти, на яку йому надсилалась копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху, на електронну адресу Верховного Суду надіслав 
скан-копію документу, який датовано 16 липня 2025 року, із зазначенням назви документу «Усунення недоліків - усунені недоліки». 
З урахуванням цього Верховний Суд розцінює надісланий документ як такий, що подається з метою усунення недоліків касаційної скарги у порядку, передбаченому ст. 429 КПК України.
Однак, як слідує зі змісту касаційної скарги, поданої на усунення недоліків, ОСОБА_4 вказані в ухвалі суду від 10 липня 2025 року недоліки не усунув.
Зокрема скаржник у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі повторно не зазначив, на які саме судові рішення подана його касаційна скарга.
Також в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_4 не наводить будь-яких вимог до суду касаційної інстанції та обґрунтування таких вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.
Також касаційна скарга, подана на усунення недоліків, не містить касаційних вимог, які б відповідали положенням ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі посилань на оскарження конкретних судових рішень, не зазначення будь-яких вимог до суду, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України та відсутність обґрунтування таких вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено. 
Таким чином, ОСОБА_4 недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на судові рішення щодо нього. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3