ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 травня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/8984/24
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/905/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                            головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                            суддів:  Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене у м. Чернігів, 
                                      В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 23 листопада 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 30 січня 2024 року. Мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких відповідно до судового наказу Новозаводського районного суду м. Чернігова стягуються аліменти на користь відповідачки. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Позивач вказує, що на сьогоднішній день відбулись істотні зміни обставин щодо підстав стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 . Після зняття відповідачки з місця постійної реєстрації АДРЕСА_1 , добровільної зміни місця проживання, фактично самоусунулась від утримання та піклування про сина, який залишився проживати з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. У зв`язку з цим позивач вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідачки підлягає припиненню. Водночас, зважаючи на відмову відповідачки добровільно надавати допомогу на утримання дитини, позивач просить стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу на утримання ОСОБА_3 , оскільки вона має як фінансову можливість, так і належний стан здоров`я для виконання такого обов`язку.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено: припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, які стягуються за виконавчим листом №751/1860/23, виданим 31 березня 2023 року Новозаводським районним судом міста Чернігова; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що у зв`язку з істотною зміною обставин, а саме - припиненням спільного проживання сторін, фактичним проживанням та утриманням сина батьком, за відсутності доказів участі відповідачки в утриманні й вихованні дитини, з урахуванням принципу рівності батьків у виконанні батьківських обов`язків, працездатного віку та фінансової спроможності відповідачки, наявні правові підстави для припинення стягнення аліментів з позивача на утримання сина та стягнення аліментів з відповідачки на його користь. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неправильно встановлено фактичні обставини справи, оскільки їх син фактично не проживає постійно з батьком, а вона продовжує брати участь у його вихованні, оплачує заняття у футбольному клубі, купує особисті речі, бере участь у шкільному житті. Відповідачка наголошує, що не могла добровільно виселитися з квартири позивача, оскільки не має іншого житла і зазначене зробила вимушено. Також вказує на те, що припиняючи стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки доходу за виконавчим листом від 31 березня 2023 року, суд вийшов за межі позовних вимог і фактично зменшив розмір аліментів на іншу дитину – доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за судовим наказом аліменти стягувались у розмірі 1/3 частки доходу на обох дітей. При цьому їй було відмовлено у роз`ясненні рішення в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання доньки у подальшому. Крім того, у рішенні не зазначено, з якої саме дати припиняється стягнення аліментів на утримання сина.
На адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому він  просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що позивач з 15 вересня 2024 року проживає разом з сином ОСОБА_5 , який перебуває на його утриманні. Виселення відповідачки з квартири відбулось після її відпочинку з іншим чоловіком у м. Одесі. З донькою ОСОБА_6 добрі сімейні відносини, вона часто приходить  у гості. 
Подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу не передбачено нормами ЦПК України, а тому таку відповідь, подану ОСОБА_2 , апеляційний суд до уваги не приймає.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
У справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2010 року, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року (а.с.20, 20-27).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 18,19).
29 вересня 2023 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ №751/1860/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 березня 2023 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
З листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 вересня 2024 року вбачається, що на виконанні у відділі перебуває зазначений судовий наказ. Станом на 18 вересня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 29, 30).
Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 18.09.2024 № 7099, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , знята з реєстрації 04 червня 2024 року (а.с. 22).
Зі змісту акта про проживання без реєстрації / не проживання від 20.09.2024 року, складеного комісією у складі голови ОСББ «Незалежності 16», позивача та сусідів, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_2 виїхала та остаточно звільнила квартиру 15 вересня 2024 року (а.с. 28).
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).  
Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи надані суду докази, позицію сторін у спорі та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів у цілому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з позивача на утримання сина та стягнення аліментів з відповідачки на його користь.
Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору виходить з того, що наявні у справі письмові докази свідчать про те, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінилися обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 за вказаним судовим наказом, оскільки їхній син після припинення спільного проживання сторін залишився проживати з батьком у квартирі АДРЕСА_2 .
Докази на спростування цього факту відповідачкою не надані, а доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог при визначенні розміру аліментів, що припиняють стягуватися з позивача на користь відповідачки на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зазначення у рішенні розміру аліментів, що припиняються, у розмірі 1/4 частки замість вірного 1/6, оскільки за виданим судовим наказом на обох дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини, є обгрунтованими. 
Так, визначаючи розмір аліментів, Новозаводський районний суд м. Чернігова у справі №751/1860/23 судовим наказом від 29 вересня 2023 року  визначив до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 березня 2023 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , які були стягнуті на підставі вищевказаного судового наказу, лише на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 . Оскільки у судовому наказі було визначено для двох дітей єдину частку від заробітку платника аліментів, у випадку припинення стягнення аліментів на одну дитину аліменти будуть стягуватися на іншу дитину за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, на яку припинено стягнення аліментів. 
Частиною 3 статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Таким чином, зазначення судом першої інстанції конкретної частини щомісячного заробітку, на яку припиняється стягнення, є помилковим.
Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність визначеної календарної дати припинення стягнення аліментів, яку колегія суддів вважає за необхідне визначити з дня ухвалення судового рішення - 13 червня 2025 року.
Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про припинення стягнення аліментів шляхом викладення абзацу 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Припинити з 13 червня 2025 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за виконавчим листом №751/1860/23, виданого 31.03.2023 року Новозаводським районним судом міста Чернігова». 
Твердження ОСОБА_2 про те, що позивач без її згоди зняв її з місця проживання у його квартирі, не спростовують того факту, що син залишився проживати з батьком і відповідно відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина.
Зважаючи на те, що на відповідачку як на матір дитини покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, яка проживає разом із батьком, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження наявності підстав для визначення аліментів у меншому розмірі, ніж визначено судом. 
Таким чином, судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з викладенням  абзац 2 резолютивної частини рішення в новій редакції.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                  У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2024 року змінити в частині вирішення позовних вимог про припинення стягнення аліментів, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: 
«Припинити з 13 червня 2025 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за виконавчим листом №751/1860/23, виданого 31.03.2023 року Новозаводським районним судом міста Чернігова». 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: