ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 р. 	Справа № 520/5844/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 р. (ухвалене  суддею  Чудних С.О.) по справі № 520/5844/25 за позовом                ОСОБА_1  до               Головного управління ДПС у Харківській області                        про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення від 10.04.2024 р. № 432632-2417-2023-UA63120250000081463 на суму 75736,78 грн. та податкову вимогу від 15.10.2024 р. № 0010614-1305-2040 на суму 59540,78 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського   окружного адміністративного суду від 20.05.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про оренду землі», Земельного  кодексу,  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги   підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що  між Солоницівською селищною радою Харківської області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 30.11.2020 р., строк дії договору – на п`ять років, дата закінчення дії – 30.11.2025 р., об`єкт оренди – земельна ділянка, загальною площею 0,0885 га, кадастровий номер – 6322057602:00:000:0137, яка розташована в АДРЕСА_1 ,  категорія земель: землі житлової та громадської забудови. На земельній ділянці розміщено об`єкт нерухомого майна – нежитлова будівля лі. «А», площею 478,4 кв.м., що належить на праві власності орендарю.
Нормативна грошова оцінка визначена в сумі 56710,80 грн., з урахуванням коефіцієнту індексації 1,897, розмір орендної плати визначений в сумі 12% від нормативної грошової оцінки , що склало 6805,30 грн. на рік.
Листом Головного управління ДПС у Харківській області № 02-22/3605 від 25.06.2024 р. позивача повідомлено про те, що нормативну грошову оцінку змінено, відтак оренда плата тепер становить 75736,78 грн. на рік.
Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення рішення форми “Ф” від 30.06.2023 р. за номером 10.04.2024 р. № 432632-2417-2023-UA63120250000081463 на суму 75736,78 грн., яким позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 162983,38 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням в частині нарахування орендної плати за січень-квітень 2023 року в сумі 54327,80 грн., позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем протиправно  нараховано позивачу орендну плати за січень-квітень 2023 року в сумі 54327,80 грн.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Орендна плата для цілей розділу XII Податкового кодексу України - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (п. п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Згідно із пп. 269.1.2.  п. 269.1   ст. 269 Податкового кодексу України (в подальшому – ПК України), платниками плати за землю є, зокрема, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до п.п. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Згідно із  п. 284.2 ст. 284 ПК України,  якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.
Статтею 285 ПК України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 ПК України).
Згідно  із  п. 287.5 ст. 287 ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що  оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно із ст. 21 Закону України «Про оренду землі»,  орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). 
Відповідно до  п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування – земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2-288.3 ст. 288 ПК України).
Відповідно до п. 288.7 ст. 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. 
Згідно із п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку. 
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Згідно із п. 271.1 ст. 271 ПК України,  рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Положення цього пункту не поширюються на рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності, розташованих за межами населених пунктів, які надаються в оренду, нормативна грошова оцінка яких раніше не проводилася та/або не була затверджена в порядку, визначеному законодавством, та за умови, що розмір такої нормативної грошової оцінки земельних ділянок перевищує розмір нормативної грошової оцінки відповідної площі ріллі по області. Рішення рад, зазначені в абзаці другому цього пункту, оприлюднюються органом місцевого самоврядування не пізніше 10 днів з дня прийняття відповідного рішення та застосовуються з першого числа другого місяця, наступного за місяцем прийняття такого рішення.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. (абзац 1 п. 289.1ст. 289 ПК України). 
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003   р. № 1378- IV (в подальшому - Закон № 1378-IV), встановлено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно із  ст. 18 Закону № 1378-IV,  нормативна грошова оцінка земель, розташованих в межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 1378-IV, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,  орендарем земельної ділянки кадастровий номер 6322057602:00:000:0137, загальною площею 0,0885 га, є ОСОБА_1 , Орендодавець – Солоницівська селищна рада на підставі договору оренди землі від 30.11.2020 р.. Дата державної реєстрації речового права 30.11.2020 р. Термін дії договору оренди землі до 30.11.2025 р.  
Пунктом 4 Договору оренди землі від 30.11.2020 р., укладеним між Солоницівською селищною радою та ОСОБА_1 визначено нормативно – грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером 6322057602:00:000:0137 на дату укладення договору, яка станом на 15.09.2020  р. складає 56710,80 грн.
Рішенням XXV сесії Солоницівської селищної ради VIII скликання № 14  від 03.12.2021 р.  затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів смт Солоницівка, с. Подвірки, с. Сіряки, с. Куряжанка Солоницівської селищної ради Зарківського району Харківської області.
Рішенням XXV сесії Солоницівської селищної ради VIII скликання № 55 L від 16.03.2023  р. внесено  зміни до рішення Солоницівської селищної ради № 14 від 03.12.2021 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів смт Солоницівка, с. Подвірки,  с. Сіряки, с. Куряжанка Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області», а саме, визначено нову грошову оцінку 1 кв. метру земель,  з урахуванням функціональних коефіцієнтів по найвищому з показників зональності.
Згідно із даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Витяг № НВ-9955133452024 від 28.11.2024 р.) нормативно грошової оцінки земель зазначеної земельної ділянки на 2024 рік складає 631139,85 грн.
Розмір орендної плати становить 12 % від нормативно грошової оцінки (п. 7 Договору оренди землі від 30.11.2020 р.). 
Таким чином, розмір орендної плати (12 % від нормативно грошової оцінки) за 2024 рік складає 75736,78 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України, з моменту початку застосування зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
Несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024  р. у справі № 914/2848/22.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що  зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно із п. 60.1 ст. 60 ПК України,  податкова вимога вважається відкликаною якщо: - сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; - контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; - контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;  рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні - рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Згідно із даними інформаційно - комунікаційних систем (далі - ІКС) податкового органу, в інтегрованих картках платника (далі - ІКП) по громадянину ОСОБА_1 , податковий номер 3814509114, станом на 15.10.2024 р. обліковувався податковий борг у сумі 59540,78 грн. по орендній платі фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010900), який виник згідно податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Ф') N 432632-2417-2023-UA63120250000081463 вiд 10.04.2024 р. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване податкове  повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті контролюючим органом правомірно, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню. 
Згідно із  ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно  до  п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317           Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним: скасувати рішення Харківського   окружного адміністративного суду від 20.05.2025 р.  та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 р. по справі № 520/5844/25 - скасувати. 
Ухвалити постанову, якою відмовити  у задоволенні позову   ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    В.А. Калиновський