ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             
 
06 серпня 2025 року                                 
м. Київ                                                               
 
справа № 686/3121/24
 
провадження № 61-5094св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа- Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року у складі судді Колієва С. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.    Описова частина 

 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способів (порядку) участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
 
Позовна заява мотивована тим, що він з 10 листопада 2019 року перебував                                              у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 31 січня 2023 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа                        № 686/26502/22). У шлюбі у них народився син -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Вказував, що після розірвання шлюбу у них виникли непорозуміння щодо участі                      у вихованні та спілкуванні із сином, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди, зокрема, не дає можливості вільно зустрічатися, спілкуватися з дитиною.
 
Посилався на те, що намагався у позасудовому порядку вирішити спір щодо порядку його участі у вихованні та спілкуванні із сином, у зв`язку із чим звернувся до органу опіки та піклування з метою врегулювання спірних питань. 
 
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 лютого 2023 року № 129 визначено порядок участі його у вихованні та спілкуванні, місце та час такого спілкування, а саме: 
- до 24 квітня 2023 року включно: щотижня у вівторок та четвер з 14 год 00 хв до                               18 год 00 хв; щотижня у суботу з 11 год 00 хв до 20 год 00 хв; у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_5                                 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда),                   25 грудня , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки у святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня до 01 січня, Великдень за православним стилем; 
- з 24 квітня 2023 року до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер                            з 14 год 00 хв до 18 год 00 хв; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень                                     з 11 год 00 хв неділі; щороку 15 днів влітку під час відпустки батька (попереджає ОСОБА_2 за місяць до того); у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька),    ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), 25 грудня , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки у святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня до 01 січня, Великдень за православним стилем. При визначенні порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із сином, органом опіки та піклування було враховано стан здоров`я дитини, його режим дня та навчання.
 
Проте, вказане рішення органу опіки та піклування ОСОБА_2 належно не виконує, систематично і безпідставно відмовляє йому у зустрічах із сином, у зв`язку із чим він звертався до правоохоронних органів.
 
На думку позивача, створення відповідачкою перешкод у його спілкуванні із сином порушує не лише його права як батька, а в першу чергу суперечить інтересам дитини.
 
Ураховуючи наведене,  ОСОБА_1 просив суд: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_4 ,                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні із сином, а саме:
- щотижня у вівторок та четвер з 17 год 00 хв до 21 год 00 хв; щотижня у п`ятницю    з 18 год 00 хв до 18 год 00 хв суботи; ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька); ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда); 25 грудня, 07 січня, Великдень за католицьким стилем; щороку 15 днів влітку та 15 днів взимку під час відпустки батька (за попередженням ОСОБА_2 за місяць до того) з можливістю виїзду за кордон; у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), 25 грудня , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки: в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини),                              ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби              та діда), з 31 грудня до 01 січня, Великдень за православним стилем;
- побачення дитини і батька відбуваються без присутності матері;
- у разі погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати їх зустрічі (підтверджено інформацією лікаря), ОСОБА_3 залишається з матір`ю. У випадку виникнення обставин, що перешкоджають зустрічам батька і сина, ОСОБА_1 зобов`язується у формі надіслання повідомлення на телефон ОСОБА_2 через месенджер «Viber», «WhatsApp», «Telegram» повідомити про це.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачення без присутності матері:
- щотижня кожний вівторок та четвер з 17 год 00 хв до 20 год 00 хв, п`ятницю                                  з 18 год 00 хв до 18 год 00 хв суботи;
- щороку з 10 год 00 хв 20 год 00 хв ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження ОСОБА_6 );                   15 днів влітку та 15 днів взимку під час відпустки ОСОБА_1 (за попередженням за місяць до того ОСОБА_2 );
- кожен непарний рік: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), у святкові дні: з 31 грудня до 01 січня, Великдень;
- кожен парний рік у святкові дні Різдво.
У разі погіршення стану здоров`я дитини (підтвердженою інформацією від                    лікаря), що може перешкоджати зустрічі, неповнолітній ОСОБА_3 залишається                                  з матір`ю - ОСОБА_2 .
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня              2025 року внесено виправлення в рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року шляхом правильного зазначення ім`я дитини: « ОСОБА_3 », замість неправильного « ОСОБА_3 ».
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач виявляє бажання спілкуватися і зустрічатися з дитиною, їх спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, а під час судового розгляду не встановлено обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька із сином, яке                                                б перешкоджало нормальному розвитку дитини чи про негативний вплив на дитину.
 
Визначаючи способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина, суд першої інстанції взяв до уваги ставлення батька до виконання своїх обов`язків, вік та стан здоров`я дитини, прихильність сина до батька, висновок органу опіки та піклування та вважав за можливе визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні                                з малолітнім ОСОБА_3 без присутності матері: щотижня кожний вівторок та четвер з 17 год 00 хв до 20 год 00 хв, п`ятницю з 18 год 00 хв до 18 год 00 хв суботи; щороку з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька); 15 днів влітку та 15 днів взимку під час відпустки батька (за попередженням за місяць до того матір); кожен непарний рік: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), у святкові дні: з 31 грудня до 01 січня, Великдень; кожен парний рік у святкові дні Різдво.
 
Суд вважав, що вказаний порядок буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме прав обох батьків щодо спілкування та виховання сина.
 
Районний суд відхилив доводи відповідачки щодо відсутності з її боку вчинення перешкод у вільному спілкуванні батька із сином, як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
 
Також суд не взяв до уваги посилання ОСОБА_2  на відсутність у позивача постійного місця проживання, відсутність доказів наявності належного укриття                   у випадку повітряних тривог, відсутність чіткого встановленого робочого графіку, зазначивши, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, а характер його роботи (військовий лікар) сам по собі не може бути підставою для відмови у можливості брати участь у вихованні та самостійних побаченнях з дитиною.
 
Суд першої інстанції застосував відповідні норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі - СК України), Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, послався на прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції урахував критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їх розміру, співмірності та заявленого заявником розміру судових витрат, заперечення відповідачки щодо обґрунтованості, співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідачки з 20 000 грн до 5 000 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року, з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня              2025 року про виправлення описки, - без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо визначення порядку та способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина  ОСОБА_3 є обґрунтованими, визначений судом порядок та час спілкування батька із сином відповідає інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини та сприяє налагодженню довірливих відносин батька з дитиною.
 
Апеляційний суд вважав необґрунтованими доводи  ОСОБА_2 про те, що позивач не довів вчинення нею перешкод у спілкуванні батька із сином, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, зверненням ОСОБА_1 до органу опіки та піклування з приводу визначення порядку його спілкування з сином, звернення батька до поліції за фактами вчинення перешкод                 у зустрічі з дитиною.
 
Суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що спілкування батька із сином порушує інтереси дитини, оскільки між ними немає психологічного зв`язку і дитина, зважаючи на її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає його як батька та те, що зустрічі з дитиною доцільно проводити у присутності матері як безпідставні, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому під час розгляду справи відповідачкою не доведено неспроможність батька спілкуватися із сином самостійно, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку.
 
При цьому апеляційний суд звернув увагу на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні сина.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову                        ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У квітні 2025 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду                       у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.
 
У травні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2025 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 мотивована тим, що судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають положенням статей 263-265 ЦПК України та підлягають скасуванню. Вважає, що суди дійшли необґрунтованого висновку про те, що вона чинила перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що таке порушення прав позивача                                  з її сторони було встановлено.
 
Зазначає, що між дитиною і батьком немає психологічного зв`язку, дитина не сприймає його як батька, тому участь батька у вихованні сина без її присутності може негативно впливати на психологічний стан дитини. Суди визначили порядок участі позивача у вихованні дитини щороку влітку та взимку під час відпустки ОСОБА_1 , проте не з`ясували можливість як дитини, так і самого батька мати дві відпустки на рік.
 
Посилається на те, що суд першої інстанції самостійно встановив інший порядок участі батька у вихованні дитини, без попереднього вирішення Службою у справах дітей питання участі батька у вихованні дитини.
 
Вважає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не навели мотивів прийняття або відхилення її арґументів щодо суті спору.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 червня                    2019 року у справі № 643/16210/17 та від 12 листопада 2020 року у справі                                     № 379/1055/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.
 
У червні 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Гуменюк А. П. подано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що доводи касаційної скарги                             є необґрунтованими, відтак, оскаржувані судові рішення скасуванню не підлягають.
 
Вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про участь батька у спілкуванні з дитиною без присутності матері, оскільки між сторонами напружені стосунки, а для сприяння батьківського виховання, гармонізації та для зміцнення зв`язку між батьком та сином, вказані зустрічі повинні відбуватися за відсутності  ОСОБА_2 .
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
З 10 листопада 2019 року до 31 січня 2023 року ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року у справі                                     № 686/26502/22 (а. с. 36).
 
Батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є  ОСОБА_1 та                       ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 03 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому реєстраційної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 7).
 
Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.                 ОСОБА_1 проживає окремо від дитини.
 
ОСОБА_1 є капітаном медичної служби, перебуває на військовій службі                                       у військовій частині НОМЕР_2 з 12 квітня 2023 року на посаді ординатора хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії (а. с. 10).
 
Згідно з довідкою Центру психіатричної допомоги та професійного психофізичного відбору Державної установи «ТМО при МВС по Хмельницькій області» про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 02 лютого 2023 року у ОСОБА_1 психіатричних, у тому числі, спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання спілкування, соціальної взаємодії з дітьми відсутні (а. с. 5).
 
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 лютого 2023 року № 129 визначено участь ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їх спілкування:
- до 24 квітня 2023 року включно: щотижня у вівторок та четвер з 14 год 00 хв                      до 18 год 00 хв; щотижня у суботу з 11 год 00 хв до 20 год 00 хв; у парні роки:                           ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), 25 грудня , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки                         у святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня до 01 січня, Великдень за православним стилем;
- з 24 квітня 2023 року до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер                              з 14 год 00 хв до 18 год 00 хв; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень                                        з 11 год 00 хв неділі; щороку 15 днів влітку під час відпустки батька (попереджає ОСОБА_2 за місяць до того); у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька),              ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), 25 грудня , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня до 01 січня, Великдень за православним стилем.
Визначено, що при зустрічах не повинні порушуватися режим дня та навчання дитини. У разі, якщо у дитини буде погіршення стану здоров`я, що може перешкоджати їх зустрічі (підтвердження довідкою лікаря), то дитина залишається з матір`ю. При виникненні непереборних обставин, що перешкоджатимуть зустрічі ОСОБА_1 з сином, батько зобов`язувався невідкладно повідомляти ОСОБА_2 (а. с. 8).
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року                     у справі № 686/26500/22, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина      ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а. с. 51-52).
 
Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24 травня 2024 року № 1286/01-31 про визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 2024 року № 923, визнано за доцільне встановити такий порядок участі батька у спілкуванні з дитиною: без присутності матері, у громадських місцях і дитячих розважальних закладах м. Хмельницького щотижня у вівторок та четвер з 17 год 00 хв до 20 год 00 хв; щотижня у суботу                               з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв; щороку: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження батька)                                     з 15 год 00 хв до 19 год 00 хв; святкові дні у парні роки: 07 січня, 25 грудня, Великдень за католицьким стилем з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв; святкові дні у непарні роки:   ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини), 01 січня Великдень за православним стилем                 з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв; з 2025 року щороку 15 днів влітку та 15 днів взимку ( ОСОБА_1 попереджає ОСОБА_2 за місяць до того), при цьому мати має право на відпочинок з дитиною щороку загальною тривалістю на рік до 30 днів (у ці дні попередні пункти не виконуються); у разі погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати його зустрічі з батьком (підтверджено інформацією лікаря), хлопчик залишається з мамою. При виникнення обставин, що перешкоджають зустрічам батька та сина, батько зобов`язується невідкладно повідомити матері на її телефонний номер за допомогою узгодженого заздалегідь мобільного додатка              (а. с. 89-92).

 

 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій            статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                  з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                       і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право                                 в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
 
Згідно із частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України                             «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод                                і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
У справі, яка переглядається Верховним Судом, предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, а тому Верховний Суд керується положеннями Конвенції про права дитини, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.
 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
 
Згідно із частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
 
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки
її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
 
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне                    в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
 
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
 
Згідно зі статтею 141 СК України, яка кореспондується із частиною третьою                       статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
 
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
 
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
 
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
 
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
 
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
 
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той                          з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування.
 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
 
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати
і зберігати стосунки з обома батьками.
 
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних                                         і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
 
Колегія суддів зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас, відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини.
 
Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
 
Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.
 
Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
 
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь                              у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга                             статті 77 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Встановлюючи порядок побачень батька із сином, урахувавши висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24 травня 2024 року № 1286/01-31, інтереси дитини, її вік, режим відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, взявши до уваги бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на таке спілкування, необхідність спілкування дитини як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшли обґрунтованого висновку про можливість визначення порядку участі позивача у вихованні                                   і спілкуванні з сином.
 
Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що визначення саме такого способу участі позивача у спілкуванні та вихованні сина є таким, що відповідатиме віковим потребам дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
 
Правильними є висновки судів попередніх інстанцій про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини                          з батьком відповідає її інтересам.
 
У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2)                        від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
 
Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.
 
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
 
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі, її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
 
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі                                № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі                      № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23) та інших.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають принципам рівності прав батьків у вихованні дитини, забезпеченню найважливіших інтересів дитини та не суперечать сталій судовій практиці Верховного Суду.
 
Право батька на спілкування із дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей із батьком.
 
Відповідачка не надала, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька з дитиною, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини та дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я сина.
 
При цьому суди урахували запропонований органом опіки та піклування порядок участі батька у спілкуванні з дитиною в сукупності з іншими доказами, що відповідає принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному захисту інтересів дитини і не порушуватиме переважне право батьків дітей в їх вихованні.
 
Крім цього, відповідачка не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які                                б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина.
 
Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено вчинення відповідачкою будь-яких перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні сина, спростовуються матеріалами справи.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновку щодо застосування норм права, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року                     у справі № 643/16210/17 та від 12 листопада 2020 року у справі № 379/1055/18,                      є безпідставними, оскільки висновки у цій справі та у справі, яка переглядається,                    а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
 
У постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 643/16210/17 та від 12 листопада 2020 року у справі № 379/1055/18 зроблено правовий висновок про те, що визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі вихідні дні                   є неприйнятним, оскільки порушуються права дитини на спілкування з матір`ю                        у вільний від занять дитини час, що є відмінним від обставин цієї справи.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див.: постанову Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року                     у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення                          в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так                            і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено                               з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають,                  то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат
 
Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки в задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку                           з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            Д. Д. Луспеник

Судді:	І. Ю. Гулейков     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець