ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 691/233/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:     Собківа Я.М.,
суддів:                          Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, згідно статті 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Інспектора групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Маштабей Артема Олександровича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В : 
У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач-1; СПД №1 ВП №2 Черкаського РУП ГУ НП), Інспектора групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Маштабей Артема Олександровича (далі - відповідач-2; Інспектор групи патрульної поліції СПД №1 ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Маштабей А.О.), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-3; ДПП), в якому просив: скасувати постанову від 16 лютого 2024 року серії БАД №099090 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126, частиною першою статті 126, частиною шостою статті 121, частиною п`ятою статті 121 КпАП України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, ГУ НП в Черкаській області просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити. 
26 червня 2025 року ГУ НП в Черкаській області подало клопотання про долучення доказів, в якому просило долучити до матеріалів апеляційної скарги ГУНП в Черкаській області на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року по справі №691/233/24 відповідь керівника апарату Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2025 року № 01-22/90/2025.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 серпня 2025 року.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до частини четвертої  статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього  Кодексу  розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року - без змін, виходячи з такого. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Інспектора групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 (м. Сміла) Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Маштабея А.О. від 16 лютого 2024 року серії БАД № 099090 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за частиною другою статті 126 КпАП України, а також за статтею 36 КпАП України приєднано частину першу статті 126, частину шосту статті 121, частину п`яту статті 121 КпАП України.
Вважаючи постанову від 16 лютого 2024 року серії БАД №099090 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся в Городищенський районний суд Черкаської області з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , Городищенський районний суд Черкаської області 15 березня 2025 року дійшов висновку, що ОСОБА_1 , отримавши у 2002 році посвідчення водія категорії А, має право керувати транспортним засобом мопедом "LEADER", оскільки категорія А на момент видачі посвідчення надавала право керувати мотоциклами, моторолерами, й іншими мототранспортними засобами та в подальшому з 05 червня 2009 року стала відповідати категоріям А та А1.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 частини 1 вказаної статті визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (стаття 14 Закону України "Про дорожній рух").
Як вже було встановлено вище, постановою Інспектора групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Городище) відділу поліції № 2 (м. Сміла) Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Маштабея А.О. від 16 лютого 2024 року серії БАД № 099090 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за частиною другою статті 126 КпАП України, а також за статтею 36 КпАП України приєднано частину першу статті 126, частину шосту статті 121, частину п`яту статті 121 КпАП України. 
Відповідно до частини першої статті 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно приписів частини другої статті 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Частиною п`ятою статті 121 КпАП України порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до частини шостої статті 121 КпАП України керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За нормами пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (далі - Постанова №340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує її особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. 
Відповідно до пункту 3 Положення №340 (у редакції чинній станом на час отримання позивачем посвідчення водія) однією із категорій транспортних засобів, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення є А - мотоцикли, моторолери, мотонарти й  інші  мототранспортні засоби.
20 травня 2009 року постановою Кабінету Міністрів України №511, яка набрала чинності 05 червня 2009 року, внесено зміни до Положення, якими серед іншого внесено зміни щодо категорій транспортних засобів. 
З урахуванням внесених Постановою №511 змін, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні, засоби, які мають двигун з робочим обємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. 
Пунктом 27 Положення передбачено, що посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 року № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. 
При цьому, в новому посвідченні водія зазначаються категорії: 
- А1, А - відповідає категорії А; 
- В1, В - відповідає категорії В; 
- C1, С - відповідає категорії С; 
- D1, D - відповідає категорії D; 
- BE - відповідає категоріям В і Е; 
- CІЕ, СЕ - відповідає категоріям С і Е; 
- DIE, DE - відповідає категоріям D і Е; 
- Т - відповідає категорії Трамвай, Тролейбус. 
Отже, отримане позивачем у 2002 році посвідчення водія категорії А, надавало йому право керувати мотоциклами, моторолерами, й іншими мототранспортними засобами та в подальшому, з 05 червня 2009 року, стало відповідати категоріям А та А1.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, отримавши у 2002 році посвідчення водія категорії А, має право керувати транспортним засобом мопедом "LEADER" та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачено частиною другою статті 126 КпАП України.
Крім того, судовою колегією враховується, що приписи статті 251 КпАП України визначають, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КпАП України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів і не може бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування оспорюваної постанови про адміністративне правопорушення, в той час як доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Твердження апелянта про позбавлення судом першої інстанції його можливості бути обізнаним про предмет спірних правовідносин та надати суду відзив на позовну заяву, оскільки процесуальні документи йому не надсилалися та були отримані у підсистемі «Електронний Суд» 12 червня 2025 року є помилковим, у зв`язку з тим, що копію ухвали від 08 березня 2024 року та позовної заяви було направлено ГУ НП в Черкаській області 08 березня 2024 року, що підтверджується як супровідним листом від 08 березня 2024 року (а.с.23), так і долученим апелянтом до клопотання про долучення доказів листом від 25 червня 2025 року №01-22/90/2025. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення. 
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                Я.М. Собків

Судді                                                                                                    Є.О. Сорочко

                                                                                                                          Є.В. Чаку