ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 серпня 2025 року           справа №200/1520/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року (головуючий суддя в І інстанції Буряк І.В.), складене у повному обсязі 25 березня 2025 року, у справі № 200/1520/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення № 104550008628 від 06.02.2025, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за заявою ОСОБА_1 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 30.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до положень пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-p/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018 (746/15), а також зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 періоди її роботи з 05.10.1992 по 17.12.2001; з 18.12.2001 по 30.11.2006. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 104550008628 від 06.02.2025, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за заявою ОСОБА_1 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 30.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до положень пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-p/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018 (746/15), зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 періоди її роботи з 05.10.1992 по 17.12.2001; з 18.12.2001 по 30.11.2006.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/1520/25 та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди, а до пільгового стажу не зараховано: період роботи 05.10.1992 по 17.12.2001 згідно довідки №11-13 від 07.02.2024, оскільки не вірне посилання на постанову КМУ, зазначено посилання на постанову КМУ від 16.01.2003 №36, що не відповідає періодам роботи (постанова КМУ від 11.03.1994 №162); період роботи 18.12.2001 по 30.11.2006 згідно довідки № 11-13 від 07.02.2024, оскільки зазначена посада: учень машиніст (кочегара) котельної на вугіллі, машиніст (кочегар) котельної на вугіллі, у тому числі зайняті випаленням золи, що не відповідає посаді Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджено постановою КМУ від 16.01.2003 №36 машиністи (кочегар) котельної на (на вугіллі й сланцю), у тому числі зайняті випаленням золи.
На підставі викладеного, прийнято рішення №104550008628 від 06.02.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного пільгового стажу -10 років та пенсійного віку - 55 років.
Таким чином, ГУ ПФУ вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/1520/25, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
28.11.2023 позивач звернулася до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №104550008628 від 06.02.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за Списком №2, яке мотивоване відсутністю достатньої кількості пільгового стажу за Списком №2 та не досягненням пенсійного віку.
Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
 Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".
Так, пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, визначав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
РВодночас рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.
Конституційним Судом України було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
За приписами статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наявна у матеріалах трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 щодо спірних періодів з 05.10.1992 по 17.12.2001; з 18.12.2001 по 30.11.2006, містить, такі записи:
№  2 - 05.10.1992 – переведена машиністом конвеєра 2 розряду в основне виробництво нак. №44 від 05.10.1992 ПАТ “ЦЗФ “ДЗЕРЖИНСЬКА”;
№3 - 18.12.2001 – переведена в ПСХ учнем машиніста (кочегара) котельної установки нак. №132-к від 17.12.2001;
№4 - 04.04.2002 – переведена машиністом (кочегаром) котельної установки 3 розряду, нак. №257 від 03.04.2002; 
№5 - 30.11.2006 – звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на філію «Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ “Енергокомплекс”, нак. №119-к від 30.11.2006.
Трудова книжка містить посилання на проведену атестацію робочих місць.
Матеріали справи також містять копію наказу №341 від 25.11.1994, де зазначено про атестацію за Списком 2 - машиністів конвеєрів за кодом – 2030000а-13583.
Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 30.01.2025, у індивідуальних відомостях про застраховану особу у розділі «Відомості по спеціальному стажу» наявна інформація про те, що позивач обіймала посаду -, яка облікована кодом підстави для обліку спецстажу - ЗПЗ013Б1в тому числі частково з 1999 року машиніста конвеєра, з 2001 учня машиніста (кочегара) котельної установки, з 2002 машиніста (кочегара) котельної установки, і по серпень 2010 року включно.           Дослідивши зміст трудової книжки позивача судом встановлено, що вона містить відомості про спірні періоди трудової діяльності, одночасно пільговий характер роботи підтверджено копіями наказів про атестацію робочих місць та відомостями по спецстажу.
Суд наголошує, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.
Суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача на наявність недоліків у довідці, що підтверджує пільговий стаж позивача, оскільки це є проявом надмірного формалізму з боку органу Пенсійного фонду України.
Враховуючи те, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, позов підлягає задоволенню повністю шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи згідно трудової книжки та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії із врахуванням рішення № 1-р/2020 Конституційного Суду України та правової оцінки суду викладеної у даному рішенні.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/1520/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/1520/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                      А.А. Блохін
                                                                                                              І.Д.Компанієць