ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 210/1336/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 березня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Сільченко В.Є.) в адміністративній справі №210/1336/25  за позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:
24.03.2025 ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування  постанови №уп/822/4 від 24.01.2025 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 18 березня 2025 року позивачу було поновлено строк звернення до суду та прийнято позов до розгляду.
Ухвалою суду від 27.03.2025 визнано передчасними висновки суду першої інстанції про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом. Позовну заяву залишено без розгляду.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати її, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку наявність ознайомлення  позивачем зі спірною  постановою, що підтверджується підписом у протоколі.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
В силу ст. 312 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Так суд першої інстанції визнано позов залишаючи позов без розгляду, дійшов висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом, оскільки були надані суду доказ про ознайомлення  позивачем зі спірною  постановою, що підтверджується підписом у протоколі.
Суд апеляційної інстанції вважає передчасними ці висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно  з частинами 1-3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини 2 цієї статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Приписами ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.  ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про не наведення позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду поважних підстав його пропуску, та вважає їх передчасними, оскільки визначальним  у цьому випадку є та обставина, коли позивач дізнався або міг дізнатися про наявність спірної постанови.
Так підставами пропуску строку звернення до суду позивач  обґрунтовує тими, що отримав спірну постанову 05.03.2025.
Висновки суду  першої інстанції про те, що доказом ознайомлення  позивачем зі спірною  постановою є його підпис у протоколі, є помилковими, оскільки дата складання протоколу - 22.01.2025, а спірна постанова прийнята 24.01.2025 та не мітить доказів  про ознайомлення позивача з нею. (а.с. 12).
Так дійсно, позивач ознайомлюючись зі складенийм протоколом був обізнаний про день, час та місце розгляду адміністративної справи. Проте беззаперечно стверджувати про обізнаність позивача про  прийняття спірної постанови саме 24.01.2025, є припущенням.
Вищезазначене свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції  про залишення позову без розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Розподіл судових витрат  не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 березня 2025 року в адміністративній справі №210/1336/25  – скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції  для продовження розгляду.
Постанова  набирає законної сили з дати її ухвалення (21.08.2025) на не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак