ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1617/25 Справа № 214/2178/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 червня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання                                Примак Н.М.,
за участю захисника адвоката                                 Кіщак А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винниму вчиненніадміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -
в с т а н о в и л а :
постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним, в тому, що він 10.03.2025 о 21 год. 51 хв., в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по вул. Олексія Різниченка, біля будинку №24, керував автомобілем Volkswagen ID. 4 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку в медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори 475179, 475178 та службовий відеореєстратор. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову захисник адвокат Кіщак А.А., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. 
Зауважує, що ОСОБА_1 сів за кермо біля під`їзду свого будинку, коли його дружина вийшла з автомобіля та пішла додому, він підвіз додому подругу дружини та поїхав паркувати авто. З відеозапису поліцейських не вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом. Крім того, поліцейськими не складено стосовно ОСОБА_1 жодної постанови про невиконання вимог про зупинку транспортного засобу, оскільки жодних належних доказів порушення останнім ст. 122-2 КУпАП не міститься. 
Наголошує, що в порушення вимог закону поліцейськими не наголошено підстави зупинки автомобіля. 
Стверджує, що працівник поліції при виявленні ознак сп`яніння у водія повинен не лише формально зазначити ознаки сп`яніння, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема зафіксувати їх на боді-камеру або у присутності двох свідків. Проте, працівники поліції взагалі не проводили будь-яких дій щодо встановлення наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, весь час ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні та спілкувався із працівниками поліції. Працівники поліції не здійснювали жодних дій для виявлення та перевірки ознак сп`яніння. На відеозаписі не відображені жодні ознаки сп`яніння, які наведені в протоколі. 
Наголошує, що відповідно до вимог КУпАП направлення водія до закладу охорони здоров`я можливе лише в разі його відмови проходити огляд на місці зупинки або в разі непогодження з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, слідування до медичного закладу можливе лише разі наданні відповідного направлення, проте як вбачається з направлення воно складене о 22-46 годині, при цьому як вбачається на відеозаписі, обидва поліцейських в цей час направлення не складали. В зазначений час направлення ОСОБА_1 не видавалось. Більш того, поліцейські не повідомили, що саме вони доставлять до лікарні, а зазначили що ОСОБА_1 сам повинен туди їхати. Працівниками поліції не зазначено, що огляд водій повинен пройти протягом 2 годин, хоча ОСОБА_1 наголошував, що поїде до лікарні вранці. Після закінчення комендантської години ОСОБА_1 пройшов огляд, яким встановлено, що він не перебуває в стані наркотичного сп`яніння. 
Звертає увагу, що на відеозаписі поліцейських вбачається, що вони домовляються про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Зауважує, що під час спілкування із поліцейськими тривала повітряна тривога та ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що вдома перебувають маленькі діти, однак працівниками поліції розгляд справи не зупинений та не перенесений. Крім того, в період дії комендантської години ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом та заборонено на ньому пересуватись, що є порушенням права на захист та безпеку життя. 
Вказує, що відповідно до відеозапису поліцейських, ОСОБА_1 документи на встановлення особи не надавав, поліцейськими встановлена його особа з невідомих джерел, при цьому в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що встановлено за посвідченням водія. Також порушено його право мати захисника, про що повідомляв працівника поліції, після чого працівник поліції зазначив, що розгляд справи буде відкладено до 13.03.2025 року до 10-00 години та після цього склав протокол. 
ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").
Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участю його захисника.
Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.
Як вбачається з матеріалівсправи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, доведенню підлягає факт керування особою транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. 
Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №268150 від 10.03.2025; 
- направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КБЛНПД» ДОР щодо ОСОБА_1 від 10.03.2025, в зв`язку з виявленням у останнього ознак наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці;
- письмовим роз`ясненням ОСОБА_1 про відсторонення від права керування транспортним засобом від 10.03.2025;
-рапортом інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Мартинюка С.С. від 10.03.2025, відповідно до якого 10.03.2025 нарядом Буран-202 по вул. Олексія Різниченка, біля будинку №24, було зупинено автомобіль Volkswagen ID.4 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». В ході спілкування з водієм, у останнього було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду медичного огляду в установленому законом порядку в медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.266 КУпАП, відсторонено від подальшого керування транспортним засобом. Бодікамери 475179, 475178;
- довідкою з національної автоматизованої інформаційної системи ГСЦ МВС України від 11.03.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;
- карткою обліку адміністративного правопорушення з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «Армор» від 11.03.2025.
- відтвореними в судовому засіданні відеозаписами з бодікамер поліцейських від 10.03.2025, які містять фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку;
На думку апеляційного суду, відеозапис поліцейських відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 . У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належності вказаного відеозапису. 
Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом з наявними ознаками наркотичного сп`яніння та факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку.
Разом з цим, факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, поліцейськими здійснено спробу зупинки транспортного засобу на проїзній частині, після невиконання вимог про зупинку, поліцейські прослідували за автомобілем, який проїхав у двори будинків, зупинився та з заднього лівого пасажирського місця вийшла жінка, при цьому працівники поліції підійшли до водійського місця - 21год. 51 хв., однак автомобіль рушив далі. Працівники поліції увімкнули червоно-синій світловий сигнал на поліцейському автомобілі – 21год. 51 хв. та доїхали до місця розташування автомобіля Volkswagen ID.4 д.н.з. НОМЕР_1 – 21 год.52хв., який стояв з увімкненими фарами та мотором, тим самим заблокувавши йому можливість проїзду. 
Враховуючи характер руху автомобіля, поведінку водія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, зокрема намагався уникнути спілкування із поліцейськими, поведінку водія ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, який майже не спілкувався із працівниками поліції та закривав вікно під час того, як працівник поліції до нього звертався, час слідування автомобіля та його зупинки, менше хвилини, перебування в автомобілі лише ОСОБА_1 та відсутність інших осіб біля автомобіля, спростовує позицію останнього, що він щойно сів за кермо автомобіля та транспортним засобом не керував. При цьому, він не міг з впевненістю зазначити, хто саме ймовірно керував його автомобілем.
Апеляційний суд зазначає, що вимоги діючого КУпАП не зобов`язують саме відеофіксування керування особою транспортним засобом, факт такого керування може бути підтверджений будь-якими доказами або сукупністю доказів. В даному випадку, факт керування транспортним засобом підтверджений поведінкою самого ОСОБА_1 , відсутністю інших осіб, які б на думку сторони захисту могли керувати транспортним засобом, крім того до ОСОБА_1 поліцейські підійшли одразу після зупинки автомобіля, тобто часу для заміни водіїв за відсутності в полі зору іншого, не було. Крім того, вже після зупинки транспортного засобу та намагання працівників поліції спілкуватися із водієм, ОСОБА_1 припарковувався, тобто також керував транспортним засобом, як і у встановлений поліцейськими час.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не притягнений до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, як на безпідставність зупинки транспортного засобу та відсутності факту керування ним транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки поліцейськими наголошено, що підставою слідування за автомобілем було невиконання ним вимог зупинки автомобіля під час руху на проїзній частині. 
При цьому, як про це зазначає сам захисник в апеляційній скарзі, розгляд зазначеної справи перенесений за клопотанням ОСОБА_1 на 13.03.2025 року, тобто розгляд щодо порушення ОСОБА_1 ПДР України, які повноважні розглядати поліцейські, саме тому в матеріалах даної справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. 
Однак, відповідно до вимог ст. 221 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, отже поліцейським лише зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, розгляд справи за вказаною нормоюпроводився не поліцейським, як про це стверджував захисник.
Отже, апеляційним судом не встановлено порушення вимог закону щодо зупинки транспортного засобу, оскільки з матеріалів справи вбачається факт порушення вимог ПДР України ОСОБА_1 , який поза розумним сумнівом керував транспортним засобом Volkswagen ID. 4 д.н.з. НОМЕР_1 , так і факт оголошення поліцейськими підстав зупинки.
Твердження захисника, що поліцейські домовлялись між собою про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є порушенням вимог Закону, оскільки як вбачається з відеозапису, працівники поліції оговорювали алгоритм дій з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , будь якої провокації або тиску, апеляційним судом не встановлено. 
Порушень встановлення особи водія, апеляційний суд не вбачає, оскільки сам ОСОБА_1 ухилявся від обов`язку надати документи на вимогу поліцейського та пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. Разом з цим, після встановлення особи водія поліцейськими, останній реагував на звернення ім`я, по-батькові до нього, не заперечував щодо його особи, в судовому засіданні суддею встановлено, що особа, яка перебуває в залі судового засідання, із належним її встановленням та особа, яка зафіксована на відеозаписі, одна й та сама особа, в апеляційній скарзі захисник не вказує, що в автомобілі перебував не ОСОБА_1 , а лише вказує на порушення встановлення особи, на його думку, що не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Доводи захисника, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння які наведені поліцейським, та поліцейськими не проводилась перевірка таких ознак, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак можливе під час спілкування із водієм за особистим судженням поліцейського, що в подальшому є підставою для проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані сп`яніння. 
Отже, вимогами закону передбачена процедура проведення саме огляду водія на стан сп`яніння, якій передує встановлення ознак сп`яніння поліцейським, за своїм внутрішнім переконанням та критеріями. В даному випадку, ознаки сп`яніння наголошені водію ОСОБА_1 , а тому останній мав обов`язок на вимог поліцейського пройти відповідний огляд, від чого останній відмовився.
Норми КУпАП та відповідної Інструкції не вимагають додаткового роз`яснення поліцейським про необхідність проходження огляду впродовж двох годин, оскільки огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, що регламентовано ч. 4 ст. 266 КУпАП. Саме тому і слідування до медичного закладу здійснюється разом із поліцейськими, якими і дотримуються строки такого огляду. 
Разом з цим, у закладі охорони здоров`я лікарем проводиться огляд на підставі відповідного направлення поліцейських, яке може надаватися ними ж. В даному випадку, розбіжності в часі складання направлення, який зазначений у самому бланку порівняно із відеозаписом, не є таким порушенням, яке тягне за собою визнання дій працівників поліції невідповідними до норм Закону. 
Доводи захисника про порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, оскільки останньому не запропоновано проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, не гуртуються на вимогах Закону, оскільки згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, при наявності ознак саме наркотичного сп`яніння, огляд проводиться одразу у закладі охорони здоров`я.
На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушеннястатті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника адвоката Кіщак А.А., апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                        Ірина Свіягіна