ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10702/21                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Лапій С.М.
                                                                                  Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 серпня 2025 року                                                                                         м. Київ
                 Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Ключковича В.Ю.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське» про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління ДПС у Київській області звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське», в якому просив:
- визнати недійсним договір дарування від 07.07.2021 №459, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівське»;
- застосувати наслідки, передбачені ч. 3         ст. 228 ЦК України, та стягнути в дохід держави об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 311630832222), який розташований за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н., м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), 92.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду, позивач - Головне управління ДПС у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.  Зокрема, апелянт вказує, що ТДВ «Узинський цукровий комбінат», після залишення в силі податкових повідомлень-рішень на суму 172 562 939,45 грн., діяло очевидно недобросовісно та зловживало правами, оскільки, уклало Договір дарування, який порушує інтереси держави і направлений на недопущення опису майна у податкову заставу та погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків. 
02 грудня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» - Стеценка Олексія Леонідовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні.
Також, 03 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» - Пукало Каріни Олександрівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з захворюванням.
В судовому засіданні протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року вищевказані клопотання задоволено, відкладено розгляд справи на 14 січня 2025 року о 14:50 год.
03 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача     - Головного управління ДПС у Київській області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі № 420/12471/22.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від     14 січня 2025 року клопотання Головного управління ДПС у Київській області про зупинення провадження у справі - задоволено. Зупинено провадження у справі № 320/10702/21 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське» про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави нерухомого майна - до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 420/12471/22. Зобов`язано сторони невідкладно повідомити Шостий апеляційний адміністративний суд про відсутність обставин, які слугували підставою для зупинення провадження в даній справі.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Головного управління ДПС у Київській області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від     05 серпня 2025 року клопотання Головного управління ДПС у Київській області про поновлення провадження у справі - задоволено. Поновлено провадження у справі № 320/10702/21 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське» про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави нерухомого майна.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТДВ "Узинський цукровий комбінат" (ідентифікаційний код: 00372536, місцезнаходження: 09161, Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, буд. 2) з 20.10.2003 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
05 липня 2021 року грошові зобов`язання, визначені Товариству з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" на підставі прийнятих Головним управлінням ДПС у Київській області податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 №0003873201, №0003863201, №0003853201, №0003843201, №0003833201 на загальну суму 172562939,45 грн., набули статусу узгоджених, у зв`язку з прийняттям Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду постанови від 05.07.2021 у справі №320/3824/20 про відмову у задоволенні позовних вимог ТДВ "Узинський цукровий комбінат" про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 05.07.2021 за ТДВ "Узинський цукровий комбінат" було зареєстровано право власності, зокрема, на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер №311630832222, який розташований за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), буд. 92.
07 липня 2021 року Товариством з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (дарувальник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Обухівське" (обдаровуваний) договір дарування приміщення, за умовами якого, дарувальник передає безоплатно у власність, а обдаровуваний приймає як дарунок нежитлове приміщення майновий комплекс який знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), буд. 92, яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 3,9286га, кадастровий номер: 3222210100:01:095:0005.
Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 459. 
Вважаючи, що укладення вказаного договору дарування та відчуження активів нерухомого майна здійснено виключно з метою ухилення від сплати узгоджених грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, контролюючий орган звернувся до суду про визнання його недійсним та стягнення на користь держави майна, отриманого за договором нерухомого.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до положень статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (підпункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно з підпунктом 20.1.30 пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 28.01.2020 № 211, Головним управлінням ДПС у Київській області здійснено фактичну перевірку з питань додержання ТДВ «Узинський цукровий комбінат» вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва спирту та продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований, за результатами якої складено акт від 10.02.2020 № 45/10-36-32-00-10/00372536.
31 березня 2020 року, з урахуванням висновку Акта перевірки 10.02.2020 № 45/10-36-32-00-10/00372536, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0003873201, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п. 117.3 ст.117 ПК України та пункту 212.3 статті 212 ПК України до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з акцизного податку на спирт у сумі 34 296 587,89 грн;
- № 0003863201, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п. 128-1.2 ст.128-1 ПК України та підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 ПК України до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з акцизного податку на спирт у сумі 1 000 000,00 грн;
- № 0003853201, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п. 128-1.2 ст.128-1 ПК України та підпункту 229.1.8 пункту 229.1 статті 229, підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 ПК України до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з акцизного податку на спирт у сумі 80 000,00 грн;
- № 0003843201, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95/ВР до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовано штраф у сумі 68 593 175,78 грн;
- № 0003833201, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, абз. 6 ч. 2           ст. 17 Закону № 481/95/ВР до ТДВ «Узинський цукровий комбінат» за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовано штраф у сумі 68 593 175,78 грн.
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями від 31.03.2020 №№ 0003873201, 0003863201, 0003853201, 0003843201, 0003833201, ТОВ «Узинський цукровий комбінат» подано скаргу до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 17.06.2020 № 19390/6/99-00-06-02-06-06 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТДВ «Узинський цукровий комбінат» - без задоволення.
В подальшому, ТДВ «Узинський цукровий комбінат» оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення в судовому порядку до Київського окружного адміністративного суду.
Також, 07 липня 2021 року Товариством з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (дарувальник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Обухівське" (обдаровуваний) договір дарування приміщення, за умовами якого, дарувальник передає безоплатно у власність, а обдаровуваний приймає як дарунок нежитлове приміщення майновий комплекс який знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), буд. 92, яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 3,9286га, кадастровий номер: 3222210100:01:095:0005.
Вказаний договір дарування нежитлового приміщення посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 459. 
Апелянт стверджує, що ТДВ «Узинський цукровий комбінат», після залишення в силі податкових повідомлень-рішень на суму 172 562 939,45 грн., діяло очевидно недобросовісно та зловживало правами, оскільки, уклало Договір дарування, який порушує інтереси держави і направлений на недопущення опису майна у податкову заставу та погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків. 
Надаючи оцінку вищевказаним доводам апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що 19 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Обухівське" укладено договір про розірвання договору дарування нежитлового приміщення реєстраційний номер реєстраційний номер №311630832222, яке розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), буд. 92. 
Даний договір про розірвання договору дарування нежитлового приміщення від 19.11.2021  посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. та зареєстровано в реєстрі за номером №785.
Відповідно до вищевказаного договору про розірвання договору дарування нежитлового приміщення від 19.11.2021, сторони відмовилися від договору дарування приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В., зареєстрованим в реєстрі за номером 459 від 07.07.2021 на підставі цього договору відмови від правочину за взаємною згодою сторін у порядку     статті 214 Цивільного кодексу України.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір дарування приміщення від 07.07.2021 є розірваним, а тому, він не створює правових наслідків, зобов`язання за ним є припиненим, відтак, відсутні підстави вважати наявність предмета спору у даній справі.
Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 286161854, сформованої 23.11.2021), наявні відомості про реєстрацію за ТДВ "Узинський цукровий комбінат" права власності на майновий комплекс №311630832222, який розташований за адресою: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе (Став`янка), буд. 92.
Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що за наявності права звернення контролюючого органу із заявленим позовом, підстави такого звернення у межах спірних правовідносин відсутні.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 19 липня 2023 року в аналогічній справі № 320/11167/21.
Враховуючи вищезазначене, з огляду на укладення договору про розірвання договору дарування нежитлового приміщення від 19.11.2021 №785, відсутні підстави для задоволення позовних вимог  Головного управління ДПС у Київській області про визнання недійсним договору дарування від 07.07.2021 №459, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівське».
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Київській області та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.  

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Аліменко В.О.

                                                                                                    Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 11.08.2025 р.