ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2025 р. 	Справа № 520/24209/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 (головуючий суддя І інстанції: Ширант А.А.)  по справі № 520/24209/24
за позовом       ОСОБА_1  
до    Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України ,    12 Регіональної військово-лікарської комісії ,    Госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )  
про визнання протиправними та скасування постанови, висновків, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1   (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати:
постанову госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена свідоцтвом про хворобу №340 від 20.03.2024 року, в частині встановлення причинного зв`язку захворювання позивачу, а саме того, що ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.), "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби";
висновок засідання штатної військово-лікарської комісії № 1536 від 07.05.2024 року 12-ої Регіональної військово-лікарської комісії в частині відмови позивачу у зміні причинного зв`язку його захворювань;
висновок засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.06.2024 року № 4987 в частині відмови позивачу у зміні причинного зв`язку його захворювань;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.) позивачу з "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
В обґрунтування позову зазначив, що не погоджується із висновками комісій через невірно встановлений причинний зв`язок встановленого захворювання із проходженням військової служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка оформлена свідоцтвом про хворобу № 340 від 20.03.2024, в частині встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , а саме того, що ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.), “Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби”.
Визнано протиправним та скасовано висновок засідання штатної військово-лікарської комісії № 1536 від 07.05.2024 року 12-ої Регіональної військово-лікарської комісії в частині відмови ОСОБА_1 у зміні причинного зв`язку його захворювань.
Визнано протиправним та скасовано висновок засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.06.2024 року № 4987 в частині відмови ОСОБА_1 у зміні причинного зв`язку його захворювань.
Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.) ОСОБА_1 з "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн ; за рахунок бюджетних асигнувань 12 Регіональної військово-лікарської комісії судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.; за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в особі Госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції 12 Регіональна військово – лікарська комісія (далі - 12 РВЛК), Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 )  подали апеляційні скарги в яких, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги НОМЕР_2 РВЛК зазначає, що жодних медичних даних про наявність хвороби ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.)  у позивача до моменту призову на військову службу немає. До того ж, суд перебрав на себе дискреційні повноваження військово-лікарських комісій щодо визначення причинного зв`язку. 
Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що враховуючи вік позивача на момент звернення (55 років), етіопатогенез, ступінь розвитку захворювань та короткий термін перебування на службі (5 місяців), комісія прийшла до висновку, що початок захворювань, зазначених у свідоцтві про хворобу № 340 госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2024, не можна віднести на період проходження військової служби, отже з проходженням військової служби вони не пов`язані. Проте ці доводи залишені судом поза увагою.
До того ж, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку висновку ЦВЛК, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що питання наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.
Позивачем подано  відзив, в якому просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Присяжнюк О.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Калиновський В.А.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 13.06.2023 по 26.03.2024 (а.с. 8-10).
Під час проходження військової служби позивач з 22.12.2023 по 20.03.2024  перебував на лікуванні з діагнозом: ВДТБ (02.01.2024 правої легені (інфільтративний), Дестр- МБТ- М- МГ- Риф0 гТМЧ0 К- фТМЧІ-ІІ(0) Гіст0, Ког1 (2024), що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1035/7, довідками від 02.04.2024 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради “Обласний протитуберкульозний диспансер №1” (а.с. 8-10, 42-44).
Після лікування, з метою визначення ступеня придатності позивача за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 направлено на огляд до госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 .
20.03.2024 госпітальною військово-лікарською комісією терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 встановлено, що  ВДТБ (02.01.2024 правої легені (інфільтративний), Дестр- МБТ- М- МГ- Риф0 гТМЧ0 К- фТМЧІ-ІІ(0) Гіст0, Ког1 (2024) та початкова вікова катаракта є захворюваннями, які не пов`язані з проходженням військової служби, про що зазначено  в  свідоцтві про хворобу № 340 (а.с.58).
Не погодившись із  встановленим причинно- наслідковим зв`язком у свідоцтві про хворобу №340 від 20.03.2024 року,  позивач  26.04.2024 оскаржив його до 12 Регіональної ВЛК та просив прийняти нову постанову ВЛК про зміну  причинного зв`язку захворювання та встановити, що   (а.с.11-14).
До заяви позивач надав наступні копії документів: характеристика хвороби; паспорт позивача; РНОКПП позивача; свідоцтво про хворобу №340 від 22.03.2024; записи з електронної медичної картки позивача; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1035/7; довідку від 02.04.2024 із "Обласного протитуберкульозного диспансеру №1"; військовий квиток позивача; характеристику хвороби (а.с.8-10,11-15, 44).
07.05.2024 протоколом засідання 12 Регіональної ВЛК №1536 визначено про відсутність підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання позивача з проходженням військової служби (а.с. 49-51).
05.06.2024 не погоджуючись із вищезазначеною відмовою, позивач звернувся до ЦВЛК з заявою про перегляд постанови 12 Регіональної ВЛК №1536 від 07.05.2024. (а.с. 16-19)
До заяви позивач надав наступні копії документів: характеристика хвороби; паспорт позивача; РНОКПП позивача; свідоцтво про хворобу №340 від 22.03.2024; записи з електронної медичної картки позивача; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1035/7; довідка від 02.04.2024 із "Обласного протитуберкульозного диспансеру №1"; військовий квиток позивача; характеристика хвороби; рішення 12-ї регіональною військово-лікарською комісією; довідка ВЛК 13 (а.с. 19-20). 
18.06.2024 штатною військово-лікарською комісією Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України  складено протокол № 4987, в якому зазначено про відсутність підстав  задоволення вимог позивача. (а.с.22-23).
Позивач, вважаючи протиправними рішення військово-лікарських комісій щодо не належного встановлення причинно - наслідкового зв`язку, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач до вступу на військову службу - до червня 2023 року - не мав діагнозу: ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, КфТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 та короткозорий астегматизм  обох очей, той факт що він почав проходити військову службу свідчить про відсутність у нього такого діагнозу на момент мобілізації або будь якої іншої стадії туберкульозу. Однак,  військово-лікарськими комісіями не надано оцінку цим фактам. 
З метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"  введено  в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після його продовження діє на час розгляду справи.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст. 70 Закону України “Основи законодавства України про охорону здоров`я” від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (далі – Закон № 2801-XII) військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402,  яким передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Визначення військово-лікарської експертизи міститься у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 та означає: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абз. 1-3 п. 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абз. 1-5 п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Згідно з п.2.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до пп. 2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
    Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 розділу I Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).
    Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).
    Главою 3 розділу І Положення № 402 врегульовано порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК, якою відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402, є Центральна військово-лікарська комісія.
Так, п.п. 3.1 – 3.4 розділу І Положення № 402 передбачено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України “Про звернення громадян”, Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України “Про звернення громадян”.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 “Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення”. Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК. Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 розділу II Положення № 402, пунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (пункт 21.3).
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункт 21.4).
Відповідно до п. 21.5 п. 21 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, зокрема: є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами “а”, “ґ” цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ж) “Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби” - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.
З аналізу наведених норм права висновується, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у п. 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
При цьому до штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Водночас постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до Центральної ВЛК або до суду.
Разом з цим, відповідно до Положенням № 402 госпітальні та гарнізонні ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення, проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Крім того, у разі незгоди із рішеннями госпітальні та гарнізонні ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня – звернутися до Центральної ВЛК або до суду.
Судом встановлено, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 позивач перебував на лікуванні у "Обласному протитуберкульозному диспансері №1": 
з 22.12.2023 по 20.03.2024  з діагнозом: ВДТБ (02.01.2024 правої легені (інфільтративний), Дестр- МБТ- М- МГ- Риф0 гТМЧ0 К- фТМЧІ-ІІ(0) Гіст0, Ког1 (2024).  Стан здоров`я заважає подальшому проходженню військової служби, (а.с.48). (а.с. 8-10,48).
Після лікування, з метою визначення ступеня придатності позивача за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 направлено на огляд до госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 .
20.03.2024 госпітальною військово-лікарською комісією терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 встановлено, що захворювання ВДТБ (02.01.2024 правої легені (інфільтративний), Дестр- МБТ- М- МГ- Риф0 гТМЧ0 К- фТМЧІ-ІІ(0) Гіст0, Ког1 (2024) та простий короткозорий астегматизм обох очей не пов`язані з проходженням військової служби, про що зазначено  в  свідоцтві про хворобу № 340 від 20.03.2024. Позивача визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Не погодившись із постановою госпітальної військово-лікарської комісії, позивач оскаржив її  до 12-ої Регіональної військово-лікарської комісії.
До заяви до 12-ої Регіональної військово-лікарської комісії позивач надав наступні копії документів: 
характеристика хвороби; 
паспорт позивача; РНОКПП позивача; 
свідоцтво про хворобу №340 від 22.03.2024; 
записи з електронної медичної картки позивача; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1035/7; 
довідка від 02.04.2024 із "Обласного протитуберкульозного диспансеру №1"; військовий квиток позивача;  (а.с.8-10,11-15, 44).
07.05.2024 штатна військово-лікарська комісія 12 РВЛК склала висновок № 1536, в якому зазначила, що для встановлення причинного зв`язку захворювання головного сержанта у відставці ОСОБА_1 , зазначеного у свідоцтві про хворобу ГВЛК в/ч НОМЕР_1 від 20.03.2024 ; 340  з проходженням військової служби -підстав не має.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оцінка наданим документам у висновку засідання штатної військово-лікарської комісії № 1536 від 07.05.2024 року   відсутня.
Позивач оскаржив вищезазначений висновок до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, до заяви позивач надав  документи, які надавалися НОМЕР_2 РВЛК, а також рішення 12-ї регіональною військово-лікарською комісією; довідка ВЛК 13 (а.с. 19-20). 
18.06.2024 штатною військово-лікарською комісією Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України складено висновок № 4987, згідно якого за результатами розгляду звернення наданих ОСОБА_2 до ЦВЛК  копій медичних та військово -облікових документів, підстав для задоволення заяви від 05.06.2024 щодо перегляду постанови про причинний звязок дігностованих у нього захворювань згідно свідоцтва про хворобу від 20.03.2024 ; 340 госпільтальної ВЛК терапевтичного профілю в/ч НОМЕР_1 та прийняття постанови про причинний зв`язок у формулюванні "Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби" не встановлено.  
Суд першої інстанції вірно зазначив, що висновок засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.06.2024 року № 4987 не містить жодної оцінки наданим документам та поставленим діагнозам.
Пунктом 3.4 розділу 3 глави І Положення № 402 обумовлено, що у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Отже, Центральна ВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді постанови 12-ї регіональної ВЛК, затвердженої протоколом засідання № 1536 від 07.05.2024 щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , та, як свідчать приписи пункту 3.4 розділу 3 Положення № 402, фактично визнавши скаргу позивача необґрунтованою.
З листа Центральної ВЛК від 21.06.2024 № 598/6/14098    висновується, що остання лише констатувала правильність причинного зв`язку захворювань, вказаних у постанові регіональної ВЛК. При цьому, яким чином Центральна ВЛК дійшла саме такого висновку відповідач не обґрунтував.
Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
Дійсно, у цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Дискреційні повноваження – це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
У справі ж, що розглядається, 12-а Регіональна військово-лікарська комісія  та Центральна ВЛК у висновках фактично відмовила позивачу у перегляді попередніх рішень, лише констатуючи правильність висновків, зазначених у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивач надав перелік документів, які підтверджують відсутність хвороби до початку військової служби.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2025 року по справі № 160/31586/23.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах рішення відповідачів за наслідками розгляду заяви позивача прийняті без належного обґрунтування та мотивування.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка оформлена свідоцтвом про хворобу № 340 від 20.03.2024, в частині встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , висновку засідання штатної військово-лікарської комісії № 1536 від 07.05.2024 12-ої Регіональної військово-лікарської комісії в частині відмови ОСОБА_1 у зміні причинного зв`язку його захворювань та висновку засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.06.2024 № 4987 в частині відмови ОСОБА_1 у зміні причинного зв`язку його захворювань.
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, отже судове рішення в цій частині не підлягає скасуванню.
Разом з тим, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції вважав за можливе зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.) ОСОБА_1 з "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою, що постанова госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 за наслідками судового розгляду скасована, а отже не може бути переглянута Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України. 
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що встановлення причинного зв`язку захворювання військовослужбовця за наслідками розгляду документів є дискреційними повноваженнями відповідачів.
Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково зобов`язав Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання позивача з "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
В свою чергу, колегія суддів вказує наступне.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).
Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Відповідно до ч.1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Колегія суддів зазначає, що оскільки Госпітальною військово-лікарською комісією терапевтичного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) прийнято постанову, яка визнана судом такою, що не відповідає вимогам законодавства, тому належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде зобов`язання останньої як орган, що проводив медичний огляд військовослужбовця та прийняв протиправне рішення повторно розглянути документи позивача та встановити причинний зв`язок його захворювання з урахуванням висновків суду.
Згідно з частинами 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині обраного способу захисту підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути документи позивача та встановити причинний зв`язок його захворювання з військовою службою з урахуванням висновків суду.
В іншій частині судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги 12-ї Регіональної військово-лікарської комісії,    ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 по справі № 520/24209/24 - скасувати в частині зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та замінити формулювання причинного зв`язку захворювання ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.) ОСОБА_1 з "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Госпітальну військово-лікарську комісію терапевтичного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути медичні документи ОСОБА_1 та встановити причинно-наслідковий зв`язок захворювання ВДТБ (02.02.2024) правої легені (інфальтративний), Дестр-, МБТ-, М-,МГ-, Риф0, гТМЧ0, К-фТМЧ І 0ІІ (0), Гіст 0, ког 1 (2024 р.) з військовою службою з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі № 520/24209/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.А. Калиновський