КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 червня 2025 року
справа № 755/2386/24
                                         
провадження № 22-ц/824/2391/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Шереметьєвій М.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»
третя особа: Приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - Тимошенка Олександра Олександровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року, постановлене під головуванням судді Яровенко Н.О., за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 21.05.2021 року приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 30995 про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 144628979 від 15.08.2020 року, який був (ніби) укладений між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позивачем у розмірір 23 010,70 грн. Виконавчий напис є таким, що вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 травня                2021 року приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 30995 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживчим кредитним договором № 144628979 від 15 серпня 2020 року у розмірі                              23 010 (двадцять три тисяч десять) гривень 70 копійок.
Стягнуто  з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі                                    15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - Тимошенко Олександр Олександрович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати, постановити в відповідній частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог.
Вимоги обґрунтовані тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним відносно складності справи. Проаналізувавши надані документи представником позивач, апелянт дійшов висновку, що вартість виконаних робіт є значно завищеною, такою що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Задовольняючи вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки апелянтом рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то в іншій частині ухвала суду апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову ОСОБА_1 було зазначено суму гонорару адвоката у розмірі 15 000 грн.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
В описі наданих послуг представник позивача надав детальний опис робіт наданих послуг.
З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про те, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу є документально не підтвердженими спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Врахувавши вищевказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що заявлений розмір витрат  на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, яку ОСОБА_1 просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» є завищеним.
Предмет спору в даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та виходячи із критерію реальності та розумності розміру адвокатських витрат, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 5 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 5 000 грн.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - Тимошенка Олександра Олександровича задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року змінити в частинівитрат на правову допомогу в сумі 15 000 грн, , зменшивши суму, яка підлягає до стягненню до 5 000 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
Судді