УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2025 року
м. Київ
справа № 405/426/22
провадження № 51 - 1517 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком  Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2024 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років; за ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено покарання у  виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 березня 2023 року, більш суворим, призначеним цим вироком, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у  виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності.
Вищезазначеним вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, рішення щодо яких в касаційній скарзі, не оскаржуються.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2025 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю КПК, оскільки доводи та мотиви скарги були викладені російською мовою та надано п`ятнадцять днів для усунення недоліків скарги. 
У межах наданого судом строку скаржник надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, проте недоліків зазначених в ухвалі касаційного суду не усунув.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд справи щодо нього.
Проте, як убачається зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК скаржником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. 
Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Крім того,  конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК для скасування судових рішень, скаржник не наводить. 
При цьому у касаційній скарзі засуджений так і не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК, які були б допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення та які б були підставами для його скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень.
Разом з тим,  ОСОБА_4 в порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі не зазначив вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням повноважень касаційного суду, передбачених ст. 436 КПК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, ОСОБА_4 не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому 
КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                            ОСОБА_3