ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4705/25 Справа № 932/5909/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ярощук О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року                                                         
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.
         за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  –адвоката Тараненко В.Ю. на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Гетманглобал» до  ОСОБА_1 про відшкодування збитків (шкоди) -

В С Т А Н О В И В:

28.06.2024 року представник ТОВ «Гетманглобал» звернувся до суду з зазначеним позовом.
В обґрунтування посилався на те, що 05.11.2021 року сталося ДТП за участю транспортного засобу «Хонда Фіт» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який свою вину визнав, останнього було звільнено від кримінальної відповідальності рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 10.12.2021 року.
Автомобіль «Хонда Фіт» д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ТОВ «Гетманглобал» і відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку, у наслідок пошкодження автомобілю становить 206 979,98 грн. 
Просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 206 979,98 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетманглобал» завдану майнову шкоду у розмірі 206 979,98 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає,що пунктами 21.2.1,21.2.1.1 Договору передбачена відповідальність користувача. Жодної інформації, що відповідач повинен нести іншу відповідальність договором не передбачено. Сторонами було укладено публічний договір приєднання про прокат рухомої речі-транспортного засобу Хонда Фіт, який належав позивачеві і був переданий власником в управління ОСОБА_1 .. Однак судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що в позовній заяві позивач не вказував про наявність договірних відносин між сторонами, а також не вказував, що з карток відповідача були списані суми коштів за користування автомобілем та 16 700 грн. за спричинені збитки згідно договору.
Позивач не зазначає, що відповідальність відповідача перед позивачем визначена умовами договору та складає 30 000 грн. та 25% від суми збитків, що перевищує 70 000 грн., проте стягнути суму коштів відповідно до договору позивач не просить.
Позивачем не надано доказів про оплату послуг з ремонту та покупки відповідних запчастин та не підтвердив виконання робіт на зазначену суму.
Не доведено, що саме від дій відповідача автомобіль зазнав збитку на суму 206 979,98 грн., а не від дій інших осіб. 
У відзиві на апеляційну скаргу представникТОВ «Гетманглобал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що посилання на наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин є хибним. ТОВ «Гетманглобал» жодних договорів з відповідачем не укладало, доказів укладання між сторонами договору не надано. Договір, на який посилається відповідач позивачем не підписувався та він не є його стороною. Посилання на пункти вказаного договору в рамках даної справи є недоцільним. Позивач є власником автомобіля, який було пошкоджено відповідачем, що є доведеним, як і є доведеним розмір збитків, спричинений відповідачем. 
Стороною відповідача не надано жодного доказу на спростування позиції та доказів, наданих позивачем.
Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судових повісток в системі Електронний суд представниками позивача та відповідача. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній  доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що  апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2021 року, керуючи технічно справним автомобілем «Хонда фіт» д.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ», ОСОБА_1 скоїв ДТП, внаслідок чого скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_2 .. Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_1 втратив керування своїм автомобілем і допустив зіткнення із автомобілем «Шевроле-Авео» під керуванням водія ОСОБА_3 ..
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2021 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_2 , провадження по справі закрито.
Відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2021 року ОСОБА_1 був обвинувачений за ч. 1 ст. 286 КК України у тому, що 15 жовтня 2021 року, приблизно о 15 год 20 хв, керуючи технічно справним автомобілем «Хонда фіт» д.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ», рухався по вул. Січових Стрільців з боку пр-ту Пилипа Орлика в напрямку вул. Семена Петлюри в м. Дніпро.
Під час руху ОСОБА_1 грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, розташованого в районі перехрестя з вул. Українська, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитись для надання дороги пішоходу ОСОБА_2 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля не прийняв, продовживши рух, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.
Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_1 втратив керування своїм автомобілем і допустив зіткнення із автомобілем «Шевроле-Авео» під керуванням водія ОСОБА_3 ..
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому, спричинені тілесні ушкодження, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення обвинуваченим ОСОБА_1 правил безпеки дорожнього руху виразилося в порушенні ним вимог п.18.1, п.18.4 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №8943 від 18.01.2022 року, проведеного за заявою ТОВ «Гетманглобал» вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Хонда фіт» д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП становить 206 979, 98 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено, що винними діями відповідача їм було завдано майнової шкоди, яка виразилася у витратах на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля.
Із такими висновками суду можливо погодитися з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6(із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як установлено судом першої інстанції, саме з вини відповідача ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого належний позивачу автомобіль «Хонда фіт» був пошкоджений.
Таким чином, з вини ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди ТОВ «Гетманглобал».
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Гетьманглобал» була застрахована і страхове відшкодування було виплачено власнику автомобіля «Шевроле-Авео»,який було пошкоджено в результаті ДТП.
Таким чином, матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП ТОВ «Гетьманглобал» підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1 ,як винною особою.
Доводи апеляційної скарги з приводу розміру такого відшкодування та не застосування судом положень договору оренди транспортного засобу (каршерінгу) не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки факт наявності договірних відносин між сторонами не доведено, а розмір збитків, встановлений у висновку експертного дослідження автотоварознавця відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.
Посилання на те, що не доведено, що шкода спричинена саме в результаті ДТП є безпідставними. Доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції в цій частині не надано.
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог,оскільки підтверджено майнові витрати на ремонт автомобіля.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що сума збитків, завданих власнику транспортного засобу «Хонда фіт» в розмірі 206 979,98 грн. підлягає стягненню з особи, дії якої призвели до ДТП, тобто з відповідача ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду з ухваленням нового немає.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 206 979,98 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –адвоката Тараненко В.Ю. залишити без задоволення. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2025 рокузалишити без змін, відновивши його дію.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 липня 2025 року.

Судді: