Справа № 127/40179/24
Провадження № 22-ц/801/896/2025
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року	Справа № 127/40179/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,
за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання права власності на спадкове майно,
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 лютого 2025 року у м. Вінниці суддею цього суду Ан О.В., дата складання повного тексту судового рішення відповідає даті його ухвалення, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтований тим, що 09.11.2020 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/5600/20-а адміністративний позов ОСОБА_2 (чоловік позивача) задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 05.03.2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. 
На підставі вказаного рішення суду Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 63971846. Проте постановою виконавця від 26.02.2021 виконавчий лист повернуто. В цій же постанові було зазначено про те, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання до 26.02.2024 року.
31.03.2020 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/485/20-а позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення.
На підставі названого рішення суду видано виконавчий лист № 120/485/20-а у справі. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 62991555 від 10.09.2020 року. 30.12.2020 року постановою державного виконавця виконавчий лист № 120/485/20-а повернутий стягувачу. Також в цій постанові вказано, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання до 30.12.2023 року.
24.05.2021 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3440/21-а, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, на підставі довідки № ХЛ63750 від 16.03.2021 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з урахуванням зазначених у довідці основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Рішення набрало законної сили 24.06.2021 року
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Внаслідок смерті, ОСОБА_2 не зміг повторно пред`явити виконавчі листи № 120/5600/20-а та № 120/485/20-а, а також отримати та пред`явити до виконання виконавчий лист, виданий на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року, а тому вищевказані судові рішення залишаються невиконаними.
При цьому, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.06.2024 року, за яким вона є спадкоємцем ОСОБА_2 . 
За таких обставин, позивач переконана, що вона має право на виплату пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 відповідно до вищезгаданих судових рішень.
З огляду на викладене, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на пенсію, яка була призначена, нарахована і належала її чоловікові ОСОБА_2 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 200 933,72 грн відповідно до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 120/485/20-а, від 09.11.2020 року у справі № 120/5600/20-а, від 24.05.2021 року у справі № 120/3440/21-а, а також зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити їй таку пенсію.
17.02.2025 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на пенсію, яка була призначена, нарахована і належала її чоловікові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 200 933,72 грн відповідно до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 120/485/20-а, від 09.11.2020 року у справі № 120/5600/20-а, від 24.05.2021 року у справі № 120/3440/21-а. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити  ОСОБА_1  пенсію, яка була призначена, нарахована і належала її чоловікові ОСОБА_2 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 200 933, 72 грн відповідно до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 120/485/20-а, від 09.11.2020 року у справі № 120/5600/20-а, від 24.05.2021 року у справі № 120/3440/21-а. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, ГУ ПФУ у Вінницькій області, через свого представника – Лівандовську О.В., подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заборгованість за пенсійними виплатами, які належать позивачу як спадкоємцю буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України. При цьому, власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. При цьому, статтею 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, непередбачені цим законом. За таких умов, скаржник вказує, що у ГУ ПФУ у Вінницькій області відсутні правові підстави для виплати пенсій колишнім працівникам силових структур за рахунок власних коштів. Неотримання донарахованих коштів відбувалось не з вини Пенсійного фонду, а через брак коштів на виконання рішень суду що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, що обліковуються в реєстрі судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Водночас, скаржник вважає, що позивачем був обраний невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки вважає, що позивачу необхідно було звертатись до Вінницького окружного адміністративного суду для заміни сторони у виконавчих провадженнях, відкритих на підстав рішень окружного суду, якими було зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 .
На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача  ОСОБА_1  – адвокат Піпко А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, - без змін.
В заперечення проти апеляційної скарги адвокат Піпко А.М. зазначає, що скаржник в цілому не вказує в чому саме полягає незаконність оскаржуваного рішення суду. При цьому, зауважує, що доводи апелянта про те, що в даному випадку виникли правовідносини процесуального правонаступництва є помилковими, оскільки  ОСОБА_1 зверталась до окружного суду із такими вимогами і в їх задоволенні було відмовлено з огляду на те, що в даному випадку правовідносини, пов`язані із отриманням сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Крім того, зауважує, що посилання скаржника на те, що для виплати пенсії відсутні бюджетні асигнування, а власні кошти відповідача не включаються до складу Державного бюджету України, є хибними, оскільки гарантовані законом виплати неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Разом з тим, адвокат Піпко А.М. просив стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу, понесені  ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справ в суді апеляційної інстанції у розмірі 9 689, 60 грн. На підтвердження понесених судових витрат, адвокат долучив до відзиву на апеляційну скаргу детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, № 15/05/25/1Р від 15.05.2025 року, відповідно до якого адвокат надав такі послуги: 11.03.2025 року – надання правових консультацій і роз`яснень з правових питань у справі; 15.05.2025 року – підготовка відзиву на апеляційну скаргу; гонорар у фіксованому розмірі складає 9 689, 60 грн; та акт-приймання передачі наданих послуг № 1 від 15.05.2025 року.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
В ході розгляду справи встановлено, що 30.11.1981 року  ОСОБА_2 та ОСОБА_3  уклали шлюб, остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 11). 
09.11.2020 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/5600/20-а адміністративний позов ОСОБА_2 (чоловік позивача) задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 05.03.2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року (а.с. 12-16). 
На підставі вказаного рішення суду Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 120/5600/20-а (а.с. 21). 21.12.2020 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 63971846 (а.с. 22). Проте постановою виконавця від 26.02.2021 виконавчий лист повернуто. В цій же постанові було зазначено про те, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання до 26.02.2024 року (а.с. 23).
31.03.2020 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/485/20-а позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення (а.с. 24-26).
На підставі названого рішення суду видано виконавчий лист № 120/485/20-а у справі (а.с. 31). Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 62991555 від 10.09.2020 року (а.с. 30). 30.12.2020 року постановою державного виконавця виконавчий лист № 120/485/20-а повернутий стягувачу. Також в цій постанові вказано, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання до 30.12.2023 року (а.с. 32).
24.05.2021 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3440/21-а, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, на підставі довідки № ХЛ63750 від 16.03.2021 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з урахуванням зазначених у довідці основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Рішення набрало законної сили 24.06.2021 року (а.с. 33-35).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 39).
07.06.2024 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому відсутні записи про кошти присудженні вищевказаними рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду (зворот а.с. 39).
Згідно наданих відповідачем розрахунків на доплату за пенсійною справою ОСОБА_2 № Д0201003511/34 загальна сума доплати становить 200 933,70 грн (а.с. 43-44).
14.11.2024 року нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму заборгованості в розмірі 200 933, 72 грн відповідно до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 120/485/20-а, від 09.11.2020 року у справі № 120/5600/20-а, від 24.05.2021 року у справі № 120/3440/21-а, мотивуючи тим, що відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, у разі отримання інформації про смерть заявника (стягувача за відповідним рішенням) подане рішення надсилається до суду який постановив таке рішення, для приєднання до справи. Таке рішення може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником (зворот а.с. 46 – а.с. 47).
ОСОБА_1 в рамках справи № 120/5600/20-а зверталася до окружного суду зі заявою, в якій просила поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та замінити стягувача у виконавчому листі. 12.08.2024 року ухвалою суду у задоволенні такої заяви відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні заяви стало те, що якщо особа в межах визначеного законом строку не звернулася за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням сум пенсії, що підлягають виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими (зворот а.с. 44- а.с. 46).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на суму заборгованості в розмірі 200 933, 72 грн відповідно до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року у справі № 120/485/20-а, від 09.11.2020 року у справі № 120/5600/20-а, від 24.05.2021 року у справі № 120/3440/21-а, як спадкоємець померлого ОСОБА_2 , та позбавлена можливості відновити права шляхом зміни стягувача в виконавчому провадженні, що підтверджено ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від  12.08.2024 року по справі № 120/5600/20-а. Тому суд відхилив посилання відповідача про вирішення спору шляхом зміни сторони в правовідносинах.
При цьому, суд зауважив, що відповідно до ст. 392, 1227 ЦК України позивач має право отримати пенсійні виплати, які належали її чоловіку ОСОБА_2 , але не були ним одержані за життя, а відповідач в свою чергу зобов`язаний виплатити такі пенсійні виплати ОСОБА_1 , як спадкоємцю першої черги ОСОБА_2 .
Тому з метою захисту прав та законних інтересів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у обраний позивачем спосіб.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
На підставі частин 1-3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивач має право на спадкове майно - недоотриману спадкодавцем за життя пенсію, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації її права, як спадкоємця першої черги за законом, на отримання належного їй спадкового майна. 
При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що виплата суми недоотриманої пенсії мала бути виконана в порядку черговості надходження коштів до фонду, оскільки невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
При цьому, судом також правильно визнано безпідставними посилання відповідача на те, що позивачу необхідно було звертатись до Вінницького окружного адміністративного суду для заміни сторони у виконавчих провадженнях, відкритих на підстав рішень окружного суду, якими було зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , оскільки позивач вчиняла такі дії, про що згадано вище.
Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, що, в свою чергу, не дає підстав для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за його рахунок.
Водночас, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу, понесені останнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 9 689, 60 грн, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу про це зроблена відповідна заява із наданням належних доказів, які підтверджують такі витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року – без змін.
Понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, судові витрати залишити за ним.
Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ЄДРПОУ 13322403) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП:  НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу, понесені останньою під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 9 689, 60 грн.
Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        О. В. Ковальчук

Судді:                                                                Т. М. Шемета

О. С. Панасюк