ОКРЕМА ДУМКА
судді Великої Палати Верховного Суду Кривенди О. В.
щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 990/93/25 (провадження №  11-182заі25) за позовом  ОСОБА_1 до Верховної Ради України (далі - ВРУ) про визнання протиправною та скасування постанови в частині 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 березня 2025 року
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.            У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВРУ, у якому просив визнати протиправною та скасувати Постанову ВРУ від 19 вересня 2024 року № 3984-IX «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» у частині перейменування селища Катеринопіль Звенигородського району Черкаської області (далі - Спірна Постанова).
2.            На обґрунтування позову зазначав, що Спірна Постанова порушує його права та права інших мешканців селища, оскільки була прийнята без дотримання вимог пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, яка, на його думку, передбачає, що перейменування географічних об`єктів має здійснюватися з урахуванням думки більшості населення, яке проживає на відповідній території. Позивач вказує, що зазначена Постанова була ухвалена без урахування громадської думки, оскільки результати громадських обговорень, за підсумками яких жителі цього населеного пункту висловилися проти перейменування, не взято до уваги.
3.            Мотивуючи зазначене вище, ОСОБА_1 посилався на положення статей 5, 7, 8, 19, 34, 38, 69 Конституції України, вважаючи, що неврахування думки мешканців щодо перейменування населеного пункту, в якому вони проживають, порушує засади народовладдя, принципи місцевого самоврядування, верховенства права та конституційний обов`язок органів державної влади діяти лише в межах повноважень і у спосіб, визначений законом.
4.            Також зазначав, що постанова Верховної Ради України в частині перейменування селища Катеринопіль була прийнята з порушенням статей 5, 7, 8 Закону України від 31 травня 2005 року № 2604-IV "Про географічні назви", статей 25, 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", всупереч пункту 7 статті 8 "Прикінцеві та перехідні подоження" Закону України "Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топоніміїї", а відтак вона підлягає визнанню незаконною та скасуванню.
5.            Крім того, за твердженням позивача, нехтування результатами громадських обговорень порушує право громадян на свободу вираження поглядів та їхнє право брати участь в управлінні державними справами безпосередньо. Позивач також наголошує, що принципи народного волевиявлення передбачають обов`язкове врахування думки громадян щодо питань, які безпосередньо стосуються їхніх інтересів.
6.            Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 31 березня 2025 року відмовив у відкритті провадження в цій адміністративній справі.
7.            Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду
8.            Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) постановою від 10 липня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишила без задоволення, а ухвалуКасаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 березня 2025 року - без змін. 
9.            Велика Палата виходила з того, що Конституція України закріплює за ВРУ особливий правовий статус як представницького виборного колегіального органу і єдиного органу законодавчої влади, яку ВРУ здійснює від імені Українського народу - єдиного джерела влади в Україні шляхом прийняття на пленарних засіданнях відповідних рішень, у тому числі у формі постанов, з питань, віднесених Конституцією України до її повноважень.
10.         Відповідно до пункту 29 статті 85 Конституції України до повноважень ВРУ належить утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів.
11.         Конституційний процес організації територіального устрою України, у тому числі шляхом перейменування населених пунктів, та участь у ньому ВРУ не є формою реалізації управлінських функцій цього органу, тому не може підпадати під контроль суду адміністративної юрисдикції.
12.         Зважаючи на викладене, Велика Палата погодилася з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що з огляду на конституційний статус ВРУ як єдиного органу законодавчої влади її участь у вирішенні питання територіального устрою України є юридичною формою реалізації її повноважень у сфері конституційних правовідносин.
13.         Оскільки позивач оскаржує Постанову ВРУ з підстав, зокрема, її невідповідності приписам Конституції України та регламентної процедури її прийняття (законодавча процедура), то перевірку цієї Постанови не можна здійснити в порядку адміністративного судочинства.
14.         З огляду на це Велика Палата зазначила, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов слушного й обґрунтованого висновку про те, що предмет позову в цій справі не підпадає під контроль суду адміністративної юрисдикції.
Підстави і мотиви для викладення окремої думки
15.         Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
16.          Моя незгода з ухваленим Великою Палатою судовим рішенням ґрунтується на такому.   
17.         Пунктом 1 частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
18.         У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).
19.         Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
20.         Водночас частиною другою статті 19 КАС України встановлено застереження у вигляді того, що у порядку адміністративного судочинства не можуть бути розглянуті спори щодо визнання протиправними та скасування нормативно-правових та індивідуальних актів суб`єктів владних повноважень, розгляд яких віднесено до конституційної юрисдикції. 
21.         Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, у тому числі, справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, а особливості провадження у таких справах визначені статтею 266 КАС України, правила якої поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема,  щодо законності (крім конституційності) постанов Ради. 
22.         У цій справі позивач оспорював Постанову з підстав її невідповідності, зокрема, законам України, про які йшлося вище. 
23.         На мою думку, саме до визначених статтями 22 та 266 КАС України повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду належить перевірка оскаржуваної постанови Верховної Ради України на відповідність законам України.
24.         Ураховуючи наведене, вважаю, що у Великої Палати були передбачені статтею 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до цього суду для продовження розгляду.          
             
Суддя 
Великої Палати Верховного Суду                                                        О. В. Кривенда