ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року	Львів	Справа № 260/1569/25 пров. № А/857/25176/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
третя особа: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року  у справі № 260/1569/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Плеханова З.Б.,
час ухвалення рішення – не зазначено.,
місце ухвалення рішення - м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі також позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови  про накладення штрафу  від 28.02.2025 року  у виконавчому провадженні № 75633476.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.24 року боржник повідомив державного виконавця про добровільне виконання судового рішення по справі № 260/11148/23 , зокрема здійснено з 01 вересня 2023 року перерахунок і виплату пенсії  в розмірі 777961,01 грн. і повторно розглянуто заяву стягувача, внаслідок чого частково відмовлено в перерахунку пенсії, а борг обліковано відповідно до Порядку виплати пенсій. На запит державного виконавця пенсійний орган 26.02.25 року надав  роз`яснення щодо виплати заборгованості  на виконання рішення  суду в розмірі 243681,63 грн. та суму  розрахованої компенсації за втрату частини  пенсії за віком  за час затримки  виплати пенсії  в розмірі 15507,14 грн. обліковано відповідно до Порядку  виплати пенсій. Також повідомлялось , що борг  в сумі 7083, 00 грн. нараховано до виплати  у 2024 році  та профінансовано на рахунок стягувача , а станом на 26.02.2025 року сума залишку  боргу становить 236 598,63 грн. Оскільки виділення коштів  із державного бюджету  не залежить  від волі окремого керівника територіального органу ПФУ , а облікована органами  ПФУ сума боргу буде виплачена  після надходження коштів з Державного бюджету ,  про що було повідомлено відповідача . Оскільки  вказані об`єктивні причини  унеможливили  виконання рішення, то накладення штрафу  у такому випадку жодним чином не захищає  право особи  на отримання бюджетних коштів., про що зазначено  в судовій практиці Верховного Суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову  старшого державного виконавця Відділу  примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаринець  О.І.  про накладення штрафу  в розмірі 5100 грн.  у виконавчому провадженні № 75633476. 
Не погодившись з прийнятим рішенням третя особа – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поведінка керівництва державного органу, яка полягає в ігноруванні обов`язку нараховувати щомісяця компенсацію за втрату частини пенсії за віком за час затримки виплати пенсії за віком, спотворенні фінансової інформації та фактичному недотриманні вимог чинного законодавства вимог бухгалтерського обліку, не відповідає публічно-правовій природі діяльності органів державної влади, суперечить принципу верховенства права та є продовженням раніше визначеної схеми ухилення від виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №260/11148/23 у виконавчому провадженні №75633476.
Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження №75633476 відсутні докази виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №260/11148/23 про здійснення нарахування внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 компенсації за втрату частини пенсії за віком за час затримки виплати пенсії за віком.
Вказує, що суд першої інстанції не зробив правового висновку про наявність такої причини невиконання судового рішення як відсутність фінансування з Державного бюджету України на виконання судового рішення.
Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року  у справі № 260/1569/25 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови.
Сторони своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити виплату внутрішньо перемішеній особі ОСОБА_1 , суми заборгованості по пенсії за віком за період з дати призначення пенсії за віком,   з 16 лютого 2022 року по 31 жовтня 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплатити внутрішньо перемішеній особі ОСОБА_1 , компенсацію за втрату частини пенсії за віком за час затримки виплати пенсії за віком з 16 лютого 2022 року по 31 жовтня 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, здійснити перерахунок та виплату, з 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 , пенсію за віком з урахуванням заробітної плати за час вимушеного прогулу   відповідно за період з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року, відповідно до постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 297/377/18 в розмірі 777961,01 гривень.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву   ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку з 16 лютого 2022 року, страхового стажу за квітень 2013 року з урахуванням суми 600,60 гривень, включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державною соціального страхування в квітні 2013 року від Комунального підприємства «Луганська обласна фармація», і з урахуванням суми 879,37 гривень, включеної до реєстру в квітні 2013 року від Луганського міського центру зайнятості; щодо перерахунку з 16 лютого 2022 року страхового стажу за серпень 2005 року з урахуванням суми 310 гривень включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в серпні 2005 року від Товаристві обмеженої відповідальності «Адвокатська контора «Юрконеалтінг»« та щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком з 16 лютого 2022 року, з врахуванням всієї заробітної плати, з якої Закрите акціонерне товариство «Лугцентрокуз», Приватне підприємство «Телексі», Приватне підприємство «Мега Стар Плаза», Дочірнє підприємство «Радіо-Вояж» Закритого акціонерного товариства «Лугцентрокуз», ОСОБА_1 , із застосуванням максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій сплачені страхові внески за періоди роботи позивача з 2004 року по 2005 рік (включно), і яка вказана в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) позивача за 2004 рік в сумі 26611,66 гривень, за 2005 рік в сумі 21841,17 гривень.
У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовлено.
03 липня 2024 року Восьмий апеляційний адміністративний суд постановив: апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року та додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі № 260/11148/23 – без змін.
22 липня 2024 року на виконання рішення ЗОАС  видано виконавчий лист № 260/11148/23.
26.07.24 року  державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП 7533476  і  повідомлено боржника  про необхідність виконати рішення  суду протягом 10 робочих днів.
14.08.2024 року боржником було повідомлено державного виконавця  про те, що рішення суду виконано частково., та  нараховані суми зазначені  у рішенні суду обліковані  відповідно до Порядку  № 1165.,  тобто  повідомив державного виконавця про добровільне виконання судового рішення по справі № 260/11148/23 , зокрема здійснено з 01 вересня 2023 року перерахунок і виплату пенсії  в розмірі 777961,01 грн. і повторно розглянуто заяву стягувача, внаслідок чого частково відмовлено в перерахунку пенсії, а бог обліковано відповідно до Порядку виплати пенсій.
26.02.25 року на запит державного виконавця пенсійний орган  надав  роз`яснення щодо виплати заборгованості  на виконання рішення  суду в розмірі 243681,63 грн. та суму  розрахованої компенсації за втрату частини  пенсії за віком  за час затримки  виплати пенсії  в розмірі 15507,14 грн. обліковано відповідно до Порядку  виплати пенсій.
Також повідомлялось , що борг  в сумі 7083, 00 грн. нараховано до виплати  у 2024 році  та профінансовано на рахунок стягувача , а станом на 26.02.2025 року сума залишку  боргу становить 236 598,63 грн. Оскільки виділення коштів  із державного бюджету  не залежить  від волі окремого керівника територіального органу ПФУ , а облікована органами  ПФУ сума боргу буде виплачена  після надходження коштів з Державного бюджету ,  про що було повідомлено відповідача .
28 травня 2025 року  старшим державним виконавцем Відділу  примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято Постанову про накладення штрафу  в розмірі 5100 грн. за невиконання  без поважних причин  боржником  рішення суду.
Не погодившись із постановою старшого державного виконавця Відділу  примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаринець  О.І.  про накладення штрафу  в розмірі 5100 грн.  у виконавчому провадженні № 75633476, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови зроблені передчасні та необґрунтовані висновки щодо неповажності причин неповного виконання рішення суду позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.
Колегія суддів дослідивши матеріли справи та доводи апеляційної скарги зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону № 1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина перша статті 26 Закону № 1404-VIII встановлює, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з частиною шостою статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (стаття 27 Закону №1404-VIII).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Відповідно до цієї норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу.
Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.
Поважними в розумінні норм Закону № 1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Апеляційний суд звертає увагу, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19 суд дійшов висновку, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
 Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України “Про забезпечення  прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі також Порядок №1165). 
Цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).
Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.
Апеляційним судом встановлено, що 26.02.25 року на запит державного виконавця пенсійний орган надав роз`яснення щодо виплати заборгованості  на виконання рішення  суду в розмірі 243681,63 грн. та суму  розрахованої компенсації за втрату частини  пенсії за віком  за час затримки  виплати пенсії  в розмірі 15507,14 грн. обліковано відповідно до Порядку  виплати пенсій.
Також повідомлялось , що борг  в сумі 7083, 00 грн. нараховано до виплати  у 2024 році  та профінансовано на рахунок стягувача , а станом на 26.02.2025 року сума залишку  боргу становить 236 598,63 грн. Оскільки виділення коштів  із державного бюджету  не залежить  від волі окремого керівника територіального органу ПФУ , а облікована органами  ПФУ сума боргу буде виплачена  після надходження коштів з Державного бюджету ,  про що було повідомлено відповідача .
Колегія суддів звертає увагу, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до Порядку №1165.
Разом з цим, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови від 28.02.2025 року ВП №75633476, в якості підстави для її прийняття старшим державним виконавцем вказано: «рішення суду боржником не виконано».
Так, згідно до приписів п.1,3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій.
Відповідач приймаючи спірну постанову про накладення штрафу, перш за все, повинен встановити обставини щодо відсутності та/або наявності бюджетного фінансування на виплату ОСОБА_1 коштів за рішенням суду, а також чи є наведені пенсійним органом у листі від 26.02.25 №0700-0401-5/11373 обставини, поважною причиною невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження».
Під час вирішення питання про накладення штрафу, відповідач, згідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, серед іншого, повинен діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
У свою чергу, як слідує з матеріалів справи, старшим державним виконавцем не надано правової оцінки поважності причин неможливості виконання рішення суду у справі №260/11148/23, викладених Головним управління в листі від 26.02.25 №0700-0401-5/11373. Водночас, державний виконавець мав провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірна постанова Відділу  примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.02.2025 року ВП №75633476 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року  у справі № 260/1569/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  26.08.25