Номер провадження: 22-ц/813/1109/25 
Справа № 507/1666/23
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                        Громіка Р.Д.,
                               Драгомерецького М.М.,                                 
за участю:
секретаря                Козлової В.А.,
представника                АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвоката Ткаченко І.Ю.,
                       
розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Вужиловського О.В., у цивільній справі за заявою адвоката Кузнєцової Любові Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

                                             встановив:

19.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 
Заява була обґрунтована тим, що 07.12.2023 року Любашівським районним судом Одеської області було ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Не погодившись з вказаним рішенням, 07.01.2024 року, в межах строку на апеляційне оскарження, відповідачем було подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду, яка прийнята до розгляду. 08.01.2024 року за заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК»  Любашівським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист № 507/1666/23 про стягнення із ОСОБА_1 , заборгованості, хоча рішення суду не набрало законної сили. В зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 просила визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. 

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 28.02.2024 року заяву ОСОБА_1 було задоволено. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 507/1666/23, який було помилково видано Любашівським районним судом Одеської області 08.01.2024 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.20).

Вапеляційній скарзі представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвокат Сокуренко Н.В. ставить питання про скасування ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 28.02.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.22-23). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист № 507/1666/23 від 08.01.2024 рокубуло помилково видано Любашівським районним судом Одеської області, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження»,- виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).
Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Зважаючи на те, що станом на дату видачі виконавчого листа 08.01.2024 року, рішення набрало законної сили, про що суд зазначив у виконавчому листі, а інформація про подачу апеляційної скарги у суду була відсутня, суд дійшов помилкового висновку про те, що вищевказаний виконавчий лист видано помилково.

Таким чином, з огляду на наведені вище положення ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.. 4 ст. 359 ЦПК України апеляційне оскарження судового рішення тягне за собою наслідком зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, виданого па підставі цього рішення, а також можливість зупинення дії оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції на час апеляційного оскарження, та в даному випадку не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розумінні ст.432 ЦПК України.

Разом з тим, за змістом ст. 38 ЦПК України та відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

В порушення вимог, передбачених ст. 264 ЦПК України, суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст. 432 ЦПК України.

З огляду на викладені обставини, слід дійти висновку про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, ухвала Любашівського районного суду Одеської області від 28.02.2025 року – скасуванню, з ухваленням постанови про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.   

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 028,00 грн. (а.с.44).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2024 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ: 14360570, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 23.06.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

       Р.Д. Громік

       М.М. Драгомерецький