ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року	Львів	Справа № 260/6595/24 пров. № А/857/21325/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Довга О.І.
                                                                                             Запотічний І.І.
секретаря судового засідання                                            Юник А.А.
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гаврилко С.Є.), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород 05 травня 2025 року о 13 год 24 хв, повне судове рішення складено 07 травня 2025 року у справі №260/6595/24 за позовом   ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області   про визнання дії та бездіяльності протиправними,
В С Т А Н О В И В :

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі-Управління), яким просив визнати протиправною і незаконною дію головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по зниженню з 01 січня 2018 року по 18 квітня 2023 року відсоткового розміру основної пенсії позивача ОСОБА_1 з 90% від суми грошового забезпечення до 70% від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ЛK УМВС про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № №/A3290 від 30 квітня 2017 року, а з 19 квітня 2023 року, - у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області» про розмір грошового забезпечення станом за березень 2019 року №33/27-1008 від 22 липня 2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Код ЄДРПОУ 20453063) здійснити перерахунок основної пенсії Позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2018 року по 18 квітня 2023 року, виходячи з розміру у 90% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ЛK УМВС про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № №/A3290 від 30 квітня 2017 року, а з 19 квітня 2023 року, - у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області» про розмір грошового забезпечення станом за березень 2019 року №33/27- 1008 від 22 липня 2021 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; визнати протиправною і незаконною дію головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по припиненню з 01 жовтня 2024 року нарахування і виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» позивачу ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Код ЄДРПОУ 20453063) відновити з 01 жовтня 2024 року нарахування і виплату позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення.   Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 жовтня 2024 року доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській область здійснити з 01 жовтня 2024 року нарахування та виплату щомісячної ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог – відмовлено.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 виправлено описку, допущену в третьому абзаці резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року, яке ухвалене в адміністративній справі, а саме цифри: « 82 %» – виправити на цифри « 90%». 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області строк для подання звіту про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі №260/6595/24 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надати у тримісячний строк, з дня отримання цієї ухвали, звіт про виконання у повному обсязі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 260/6595/24, з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.
22 квітня 2025 року від Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до суду надійшов звіт про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 260/6595/24, з якого вбачається, що Головним управлінням з 01 жовтня 2024 року було нараховано позивачу щомісячну доплату в розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713, з урахуванням раніше проведених виплат, підтвердженням чого надані копії перерахунків пенсії. Разом з тим, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Перерахунок пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення здійснений до дати здійснення перерахунку пенсії (19 квітня 2023 року) на підставі довідки № 33/27-1008 на виконання рішення суду у справі № 260/3437/24.
Не погодившись із вказаним позивач просив суд накласти штраф на керівника ГУ ПФУ в Закарпатській області за не виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 260/6595/24.
Ухвалою Закарпатського  окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про виконання судового рішення по справі №260/6595/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмолено. Накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ОСОБА_2  штраф у розмірі 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят   грн), що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половину суми штрафу у розмірі 30280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят   грн) стягнено на користь ОСОБА_1 . Половину суми штрафу у розмірі 30280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят   грн) стягнено на користь Державного бюджету України.
Не погодившись із вказаною ухвалою Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №260/6595/24. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до ст. 382 КАС України – накладення штрафу є похідним від визнання звіту таким, що не підтверджує виконання рішення суду. Разом з тим скаржник вказує, що судом першої інстанції  не вжито жодних заходів щодо з`ясування обсягу повноважень ОСОБА_2 , як керівника ГУ ПФУ у Закарпатській області. Відповідно постановлення ухвали про накладення штрафу є передчасною та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про розгляд справи, що не перешкоджає її розгляду.
Згідно з  ст.242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції вимогам  статті 242 КАС України  відповідає.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Згідно ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Згідно до  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Так, статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання.
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, вказав не те, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Згідно з частиною 2  статті 6 КАС України  та  статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»  передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Суд вкзав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
На реалізацію конституційних норм законодавцем внормовано питання судового контролю за виконанням судових рішень, зокрема статтею 3811 частиною 1 КАС України встановлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За правилами статті 3822 частини 1 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Отже, процесуальним  законом  встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, аби зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначені правові норми  Кодексу адміністративного судочинства України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Як це встановлено судом першої інстанції зі змісту звіту, поданого до Закарпатського окружного адміністративного суду, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 260/6595/24, Управлінням з 01 жовтня 2024 року було нараховано позивачу щомісячну доплату в розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713, з урахуванням раніше проведених виплат, підтвердженням чого надані копії перерахунків пенсії. Разом з тим, як це правильно встановлено судом першої інстанції, Управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Перерахунок пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення здійснений до дати здійснення перерахунку пенсії (19 квітня 2023 року) на підставі довідки №33/27-1008 на виконання рішення суду у справі № 260/3437/24.
Судом встановлено, що відповідно до перерахунку пенсії позивачу, з 01 жовтня 2024 року було нараховано щомісячну доплату в розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713 (а.с. 68).
Разом з тим, у відповідності до перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від грошового забезпечення (а.с. 66).
Однак, як убачається із перерахунку пенсії позивача з 01 травня 2023 року, 01 жовтня 2024 року та 01 січня 2025 року розмір пенсії позивача знову відповідачем визначено 70 % грошового забезпечення   (а.с. 67, 68, 70).
Відповідно до статті 3823 частини 1 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 3821 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно із статтею 3823 частиною 2 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
За правилами статті 3823 частини 11 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 3821 цього Кодексу.
Як це правильно зазначив суд першої інстанції, з огляду на докази, що містяться в матеріалах справи, Управління продовжує виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 70% сум грошового забезпечення, що підтверджується розрахунками пенсії за вислугу років станом на 01 травня 2023 року, 01 жовтня 2024 року та 01 січня 2025 року,   що свідчить про невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі №260/6595/24 в частині здійснення перерахунку перерахунок пенсії позивачу за вислугу років у розмірі 90% сум грошового забезпечення.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, що ухвалене у даній справі №260/6595/24, яке є обов`язковим до виконання на всій території України та не вичерпує свою дію при наступних перерахунках пенсії позивача  в частині відсоткового (90%) розміру грошового забезпечення, не виконується з 01 травня 2023 року, про що свідчать долучені Управлінням перерахунки, проведені 11.12.2024 станом на 01 травня 2023 року, на  01 жовтня 2024 року та 01 січня 2025 року, в яких розмір пенсії позивача знову становить 70 % грошового забезпечення.
Отже, поданий відповідачем звіт та надані суду документи свідчать про часткове виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі № 260/6595/24, а саме з 01.01.2018 по 30.04.2023.
Твердження відповідача про те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року не зобов`язано проводити перерахунки та виплату пенсії позивача у подальшому у розмірі 90% сум грошового забезпечення, є безпідставним з огляду на таке.
З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 та ухвалі від 12.01.2023 у справі № 380/24477/21, у територіальних органів Пенсійного фонду України відсутні передбачені законом повноваження зменшувати розмір пенсії для осіб, яким вона призначена раніше у розмірі більшому, аніж це передбачено чинною редакцією статті  13 Закону № 2262-ХІІ. Такий підхід ґрунтується на законі, який в аспекті спірних правовідносин, відповідає критерію якості та передбачуваності закону. 
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов № 103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Як це слушно зауважив суд першої інстанції, 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по зниженню з 19 квітня 2023 року відсоткового розміру основної пенсії ОСОБА_1 з 90% від суми грошового забезпечення до 70% від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області» про розмір грошового забезпечення станом за березень 2019 року №33/27-1008 від 22 липня 2021 року під час виконання судового рішення від 05 листопада 2024 року по справі № 260/6595/24 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 з 19 квітня 2023 року, виходячи з розміру у 90% грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області» про розмір грошового забезпечення станом за березень 2019 року №33/27-1008 від 22 липня 2021 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Проте ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії на підставі статті 238 частини 1 пункту 1 КАС України.
Вказаною ухвалою суд наголосив, що публічно-правовий спір між сторонами вирішено в межах судової справи № 260/6595/24, заявлені вимоги в цій справі є вже вирішені в судовому порядку і щодо них існує судове рішення, яке набрало законної сили. Окрім того зазначив, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 КАС України. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Отже висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не має права надалі зменшувати розмір відсотку грошового забезпечення позивача при перерахунках пенсії, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними, є правильними що має наслідком констатувати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду у частині виплати позивачу пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22 квітня 2025 року не свідчить про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 260/6595/24, оскільки на час подання відповідного звіту повного відновлення порушеного права позивача не відбулося, тобто завдання адміністративного судочинства не реалізовано.
Окрім того, як це слушно зауважив суд першої інстанції, у поданому звіті відповідач вказує, що різниця в пенсії з урахуванням виплачених сум за період 01 січня 2018 – 31 грудня 2024 року у сумі 14562,80 грн. облікована в електронній пенсійній справі та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України разом із сумою, облікованою раніше на виконання судового рішення. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» (далі - програма 2506080). Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є бюджетною установою і в праві здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України».
На підтвердження вказаних обставин та вжиття відповідачем заходів щодо здійснення виплати позивачу заборгованості за рішенням від 05 листопада 2024 року по справі № 260/6595/24, відповідачем не подано жодних доказів.
У даному випадку з встановлених судом обставин справи не вбачається, що відповідачем було вчинено усіх можливих і залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне і належне виконання прийнятої судового рішення у справі 260/6595/24, зокрема, відсутні відомості про те, що у межах відносин бюджетного процесу пенсійним органом порушувалось питання щодо внесення змін до кошторису установи або перерозподілу видатків, або відповідач звертався до головного розпорядника стосовно збільшення видатків для виплати коштів, за зобов`язаннями на виконання судових рішень. 
Таким чином, звіт про виконання судового рішення від 22 квітня 2025 року не є звітом суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду в розумінні   статті 382 КАС України, а тому не підлягає прийняттю.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Більше того, встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення за наслідком звернення позивача з відповідним клопотанням направлене на усунення вже існуючого порушення прав цього позивача стосовно належного виконання судового рішення.
У Рішенні ЄСПЛ від 12 жовтня 2017 року у справі «Бурмич та інші проти України» (Burmych andv. Ukraine, заява № 46852/13) Суд зазначив, що в рамках процедури пілотного рішення одним із найважливіших завдань є спонукання держави-відповідача до запровадження засобу юридичного захисту для всіх потерпілих від системного порушення, а відповідальність за надання відшкодування обов`язково покладатиметься на національні органи влади. У цій справі заявники скаржилися на невиконання або тривале невиконання рішень національних судів, ухвалених на їхню користь, і з цих підстав стверджували про порушення Україною їхніх прав, гарантованих статтями 6, 13 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ відзначив, що порушені заявниками питання вже вирішувалися у згаданому пілотному рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», проте Україна не забезпечила ефективного виконання цього рішення, що зумовило лише зростання кількості аналогічних заяв.
Відповідно до статті 3823 частин 3, 4 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Відповідно до статті 3823 частини 7 КАС України ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Вирішуючи питання щодо накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу відповідно до статті 3823 КАС України суд першої інстанції правильно врахував, що відповідачем ігнорується виконання рішення у справі № 260/6595/24 та протиправно надалі виплачується позивачу пенсія у розмірі 70% сум грошового забезпечення.
Оскільки судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав, а відтак невиконання рішення суду суд апеляційної інстанції розцінює як умисне недотримання приписів судового рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, оскільки інше суперечило б запровадженому  статтею 8 Конституції України  принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.
Так, відповідачем не доведено, а судом не встановлено того, що після постановлення рішення у даній справі у законодавстві України відбулися зміни, які б нівелювали висновки суду сформовані у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі № 260/6595/24 щодо обов`язку відповідача здійснювати позивачу виплату пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення.
Викладене свідчить, що встановлений законодавцем процесуальний захід майнового характеру  як штраф, що передбачений статтею 3823 КАС України, спонукатиме відповідача  до виконання судового рішення, а не застосування такого навпаки знецінюватиме мету інституту судового контролю.
Щодо покликання в апеляційній скарзі на невжиття судом першої інстанції  жодних заходів щодо з`ясування обсягу повноважень ОСОБА_2 , як керівника ГУ ПФУ у Закарпатській області, оскільки така безпосередньо не здійснювала виконання судового рішення, а відтак накладення штрафу є передчасною то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно п.4   Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі,  затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює, зокрема, призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із  Законом України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас згідно п.10 Положення, начальник головного управління Фонду здійснює керівництво головним управлінням Фонду, відповідальний за організацію та результати його діяльності, очолює колегію, організовує та забезпечує її роботу. 
Отже, аналіз вищезгаданого Положення та приписів частин 3, 4 статті 3823 КАС України дає можливість суду апеляційної інстанції дійти висновку, що саме керівник є тією особою, яка відповідальна за виконання (контроль виконання) судового рішення, а відтак несе персональну відповідальність.
Статтею 77 КАС України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1  статті 90 КАС України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що беручи до уваги, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області   подати до Закарпатського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення суду від 05 листопада 2024 року по справі № 260/6595/24, однак рішення у повному обсязі відповідачем не виконано, причин, які б перешкоджали виконанню рішення судом не встановлено та їх існування відповідачем не доведено, а тому висновки суду щодо необхідності накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ОСОБА_2 відповідно до статті 3823 КАС України штраф у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»   становить 3028 гривень, а відтак така сума штрафу, накладеного на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області становить 60560 грн (20 х 3028 грн), що є обґрунтованою та доречною за вищеописаних обставин. 
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення  статті 316 КАС України  прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваній  ухвалі викладено обґрунтування  протиправності невиконання судового рішення, що набрало законної сили, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 245,   248,   256,   293-297,   3822, 3823 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №260/6595/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено  22.07.25