ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 740/5796/23
провадження № 61-1071св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр металопрокату», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року в складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень у справі
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр металопрокату» (далі - ТОВ «Регіональний центр металопрокату), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним актів приймання-передачі, договору дарування, свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року провадження у справі закрито.
Скасовано після набрання ухвалою законної сили заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 січня 2024 року.
Суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ ПКФ «Інжен» (на сьогодні - ТОВ «Регіональний центр металопрокату») від 13 січня 2021 року в частині проведення розрахунку з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 по сплаті їм грошових коштів в розмірі 49% від вартості чистих активів товариства кожному, що є пропорційними їх долі в статутному капіталі товариства, шляхом передачі їм майна, в силу пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.
Інші позовні вимоги є взаємопов`язаними та похідними від вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів, тому підлягають розгляду разом з основними позовними вимогами.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач вже звертався до господарського суду з аналогічним позовом до ТОВ «Регіональний центр металопрокату», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів, актів приймання-передачі, договору дарування, свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, однак ухвалою Господарського суду Луганської області від 12 липня 2023 року у справі № 913/32/23 було закрито провадження у справі. Роз`яснено, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, закриття провадження у цій справі поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача ОСОБА_1 на доступ до суду.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг
 
У січні 2025 року ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5  звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року та залишити в силі ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року.
На обґрунтування касаційної скарги зазначала, щоапеляційний суд належним чином не дослідив доводи відповідачів, викладені у їх відзивах на апеляційну скаргу.
Апеляційний суд належним чином не встановив підстави постановлення ухвали Господарського суду Луганської області від 12 липня 2023 року у справі № 913/32/23.
Метою позову ОСОБА_1 є отримання за результатами розгляду справи повної суми вартості своєї частки як учасника ТОВ «ПКФ «Інжен», яку він не зміг отримати в межах виконання судового рішення Господарського суду Чернігівської області від 16 березня 2021 року у справі № 927/615/19.
У січні 2025 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати  постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року та залишити в силі ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що право позивача на судовий захист вже було використано у межах справи № 927/615/19, у якій ухвалене рішення про задоволення його вимог і це рішення частково було виконане.
Вирішуючи питання про юрисдикційність спору, потрібно визначати правову природу відносин, які виникли між учасниками справи, віддаючи цьому питанню першочергове значення.
Апеляційний суд не навів аргументів та мотивів щодо оцінки обставин справи, встановлених судом першої інстанції, не надав належну оцінку доводам сторін, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано її матеріали з Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 
10 березня 2025 року справа № 740/5796/23 надійшла до Верховного Суду.
ОСОБА_1 направив відзиви на касаційні скарги, в яких просив залишити їх без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів
та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного
провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.
Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).
Апеляційний суд встановив, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до ТОВ «Регіональний центр металопрокату», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсними актів приймання-передачі, договору дарування, свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12 липня 2023 року, яка набрала законної сили, провадження у цій справі закрито у зв'язку з тим, що вказаний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Роз'яснено позивачу, що ця справа повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», (заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності в заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38-40).
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду її позову за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24).
Встановивши, що ОСОБА_1 звертався з аналогічним позовом до господарського суду, однак провадження у справі було закрито та роз'яснено позивачу, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, врахувавши наявність юрисдикційного конфлікту, апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Аналогічні висновки щодо юрисдикційного конфлікту також висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справах № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18) та № 761/12676/17 (провадження № 14-516цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19 (провадження № 12-76гс20), від 15 червня 2021 року у справі № 904/6125/20 (провадження № 12-27гс21) та інших.
Доводи касаційних скарг не дають підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності
переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза
межами повноважень суду касаційної інстанції.
Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення,
касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги
ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі
колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко