РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/23057/24
Провадження № 22-ц/4815/856/25

       Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  

судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів:  Боймиструка С.В., Хилевича С.В., 

учасники справи:
позивач        – Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал",
відповідач         – ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2025 року (ухвалене у складі судді Котик Л.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  

в с т а н о в и в :

       У листопаді 2024 року ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 05 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 417627656 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 16800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Відразу після вчинення дій відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі, 05.01.2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 16800,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 . 
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає за плату ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, а останнє приймає права вимоги до боржників, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 
Згодом, 28.11.2019 року, 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року та 31.12.2023 року сторони укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії договору факторингу до 31.12.2024 року.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 124 від 09.03.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 37436,00 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. 
У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін. 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до вищезазначеного договору факторингу, ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 59846,62 грн.
Далі 30.09.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 3009/24, згідно з яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 59846,62 грн. за вказаним вище кредитним договором. 
Відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, не повністю сплачувала платежі, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню.
Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 59846,62 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором № 417627656 від 05.01.2021 року у розмірі 16581,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Юніт Капітал" судовий збір в розмірі 1646,51 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Юніт Капітал" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що тіло кредиту складало 16800,00 грн., відсотки в межах строку кредитування 262,08 грн., а позичальником було сплачено 480,48 грн., тому до стягнення на користь нового кредитора підлягає 16581,60 грн.
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведеним, документально обґрунтованим та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду ТзОВ "Юніт Капітал" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову ТзОВ "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.
Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у ньому платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані.
08 січня 2021 року позичальником здійснено оплату у сумі 481,00 грн., з яких 480,48 грн. – сплата за відсотками по договору, а 0,52 грн. – сплата зі тілом кредиту.
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором.
Сторонами кредитного договору було погоджено, що у разі несплати боржником заборгованості, нарахування процентів по договору продовжується на строк до 90 днів.
Таким чином, у підсумку, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 417627656 від 05.01.2021 року, на момент подачі позовної заяви, становить 59846,62 грн.
Відповідачем, у свою чергу, не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до винесення помилкового рішення, яке має бути переглянуте вищими судовими інстанціями з метою відновлення порушених прав апелянта та забезпечення справедливості.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розміру заборгованості за кредитним договором та строків для нарахування даної заборгованості. 
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Норма статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Судом встановлено, що 05 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 417627656, який був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV4UH77.
Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 16800 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Кредит надається строком на 2 (два) дні від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (п. 1.2 договору).
Із копії платіжного доручення №5b3d1441-b060-48a4-a9ac-b3cc73ad42d9 від 05.01.2021 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача Сад Л.В. на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти згідно договору № 417627656 від 05 січня 2021 року в сумі 16800 грн.
       28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року.
       Згодом, додатковими угодами № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторони продовжили його строк до 31 грудня 2024 року.       
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року. 
У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.
30 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Юніт Капітал», згідно договору факторингу № 3009/24.
Зокрема, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 59846 грн. 62 коп.
З огляду на те, що укладений між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було пролонговано на підставі додаткових угод до нього №19, 26, 27, 31, 32 до 31 грудня 2024 року, то на день укладення кредитного договору він був чинний.
Наявні в матеріалах справи договори факторингу із витягами з реєстрів прав вимог підтверджують належне набуття позивачем права вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором і сумнівів щодо цього не викликають.
Між тим, апеляційний суд не погоджується із розміром нарахованих процентів, які позивач просить стягнути з відповідача, оскільки його здійснено поза межами узгодженим строком кредитування.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Пунктом 1.1 Договору № 417627656 від 05.01.2021 року передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 16800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога".
Кредит надається строком на 2 дні (п.1.2 Договору).
Сторони погодили, що встановлений в п 1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду (п. 1.3 Договору).
Докази виконання ОСОБА_1 умов п. 1.3 кредитного договору щодо здійснення оплати відсотків із відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду у матеріалах справи відсутні, а, отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним – 2 дні.
Апеляційний суд вважає довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" не належним доказом виконання відповідачем умов договору щодо продовження строку його дії (а.с. 37-38). 
Отже, встановлені судом першої інстанції у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати процентів за кредитним договором у розмірі, що розрахований за процентною ставкою за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що, з урахуванням сплати позичальником 480,48 грн., до стягнення з ОСОБА_1 на користь нового кредитора підлягає 16581,60 грн.
Будь-які інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 626, 628, 1054 ЦК України, ст. ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" залишити без задоволення.
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2025 року залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                 Шимків С.С..

Судді:                                                         Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.