ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11623/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги    ОСОБА_1 ,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 року (головуючий суддя Прасов О.О.) 
в адміністративній справі №280/11623/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 16.12.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:   
-визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №923270812470 від 06.12.2024; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Запорізького апеляційного суду від 16.10.2024 за №07-37/100 - з 01.01.2021, від 16.10.2024 за №07-37/101 - з 01.01.2022, від 16.10.2024 за №07-37/102 - з 01.01.2023, від 16.10.2024 за №07-37/102 - з 01.01.2024, і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат, та, відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», нарахувати та виплатити компенсацію інфляційних втрат на час виплати перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що пенсійним органом протиправно не здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі подах позивачкою документів, в тому числі довідки Запорізького апеляційного суду від 16.10.2024 № 07-37/100, № 07-37/101, № 07- 37/102, № 07-37/104 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, які відповідають вимогам затвердженої форми Додатку 2 до Порядку № 3-1, і після отримання яких, враховуючи також, що ці довідки було видано на виконання рішення суду у справі № 280/3221/24, що зумовило звернення до суду із цим позовом.          
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 року позов задоволено частково.           
Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №923270812470 від 06.12.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Довідок Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.10.2024 за №07-37/100 - з 01.01.2021, від 16.10.2024 за №07-37/101 - з 01.01.2022, від 16.10.2024 за №07-37/102 - з 01.01.2023, від 16.10.2024 за №07-37/104 - з 01.01.2024.
В іншій частині позовної заяви відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що у відповідача-2 були у наявності всі необхідні документи для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі відповідних довідок, тому Рішення відповідача-2 №923270812470 від 06.12.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.
З матеріалів справи не вбачається порушень прав та інтересів позивача з боку ГУ ПФУ в Запорізькій області. Звідси, позовна вимога до ГУ ПФУ в Запорізькій області є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції також вказав, що питання виплати позивачу перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є передчасним, оскільки спочатку підлягає вирішенню питання права позивача на перерахунок йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На момент розгляду даної адміністративної справи позивач не має права на виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою та Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідачем-2) подані апеляційні скарги. 
Позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Вказує, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи, відтак позбавлений можливості вчинити дії у випадку зобов`язання його судом., у зв`язку з відсутністю доступу до електронної пенсійної справи. Рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є суддею у відставці з 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №280/3221/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024, задоволено:
визнано протиправними дії Запорізького апеляційного суду (лист від 02.04.2024 №08-37/725/2024) про відмову у видачі ОСОБА_1 та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, та на 01 січня 2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: 
з 01 січня 2021 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; 
з 01 січня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень, 
з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, та 
з 01 січня 2024 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні; 
зобов`язано Запорізький апеляційний суд направити ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом: 
на 01 січня 2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; 
на 01 січня 2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень; 
на 01 січня 2023 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень; 
на 01.01.2024 виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 280/3221/24 Запорізьким апеляційним судом було видано:
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/100 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/101 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/102 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/104 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.
За результатами розгляду заяви позивачки від 02.12.2024 щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (на підставі виданих довідок) відповідачем-2 прийнято Рішення №923270812470 від 06.12.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. 
У вказаному рішенні відповідача-2 зазначено, що згідно Законів України про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102грн.
Позивачка вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №923270812470 від 06.12.2024, оскільки на підставі рішення суду, що набрало законної сили, видано довідки для перерахунку пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Матеріалами справи підтверджується, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №280/3221/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024, задоволено:
визнано протиправними дії Запорізького апеляційного суду (лист від 02.04.2024 №08-37/725/2024) про відмову у видачі ОСОБА_1 та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, та на 01 січня 2024 року у відповідності до вимог частини 2 статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: 
з 01 січня 2021 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; 
з 01 січня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень, 
з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, та 
з 01 січня 2024 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні; 
зобов`язано Запорізький апеляційний суд направити ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом: 
на 01 січня 2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; 
на 01 січня 2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень; 
на 01 січня 2023 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3, статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень; 
на 01.01.2024 виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
Також матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 280/3221/24 Запорізьким апеляційним судом було видано:
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/100 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/101 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/102 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023; 
Довідку від 16.10.2024 за №07-37/104 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.
Отже, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 280/3221/24 Запорізьким апеляційним судом були видані довідки від 16.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому пенсійний орган (відповідач-2) своїм рішенням №923270812470 від 06.12.2024 відмовив  у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (на підставі виданих довідок), зазначивши, що згідно Законів України про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102грн.
Позивачка вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №923270812470 від 06.12.2024, оскільки на підставі рішення суду, що набрало законної сили, видано довідки для перерахунку пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 280/3221/24 не покладався на пенсійний орган будь-який обов`язок щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданих довідок.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд вже розглядав питання стосовно механізму перерахунку розміру щомісячного довічного утримання суддів у постанові від 27.10.2022 у справі №640/10564/21 та вказав, що довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.
У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Статтею 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. 
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
За частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. 
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 
1) вислугу років; 
2) перебування на адміністративній посаді в суді; 
3) науковий ступінь; 
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону №1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено з 1 січня відповідного року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн.; 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» - 2481,00 грн.; 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 2684,00 грн., 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 3028,00 грн.
Зазначеними Законами на 2021-2024 роки встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції, надаючи оцінку зазначеним правовідносинам бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, в яких зазначено, що Велика Палата Верховного Суду щодо питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу 4  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  та абзацу 4  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», для розрахунку посадового окладу судді дійшла висновку про правомірність нараховування та виплати суддівської винагороди у період з 27.12.2023 року до 8.02.2024 року, із застосуванням положень  Закону № 2453-VI.
Так,  стаття 130 Конституції України  визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
При цьому на час виникнення спірних правовідносин пункт 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачав, що суддівська винагорода для суддів Вищого адміністративного суду України визначається  Законом  № 2453-VI.
Так, згідно із частиною 2  статті 133 Закону  № 2453-VI  суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років; 
2) перебування на адміністративній посаді в суді; 
3) науковий ступінь; 
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
За змістом частини 3  статті 133 Закону №2453-VI з урахуванням  Рішення Конституційного Суду від 4.12.2018 року  № 11-р/2018  посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом.
Частиною 4  статті 133 Закону № 2453-VI  визначено, що посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом, зокрема, судді вищого спеціалізованого суду - 1,2 (пункт 2).
Водночас пунктом 3  розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим  Законом  не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Закон № 966-XIV  дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.
Згідно зі  статтею 1 цього Закону  прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Частиною 3  статті 4 Закону № 966-XIV  визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. 
Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження. 
Так, за змістом абзацу 4  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 2684 гривні.
Водночас згідно з абзацом 5 цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.
Аналогічно абзацом 4  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»  прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - у розмірі 2102 гривні.
Отже, окремими приписами  законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
У цьому аспекті Велика Палата Верховного Суду зауважила, що наведені приписи абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»  та абзацу 5  статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»  є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), а тому підлягають застосуванню для визначення посадового окладу судді.
Водночас викладений у цій справі висновок Великої Палати Верховного Суду відрізняється від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13.07.2023 року у справі №280/1233/22, від 21.03.2024 року у справі № 620/4971/23 та ін. 
Спори у цих справах стосувалися застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року.
У наведених справах Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у  Законі № 966-XIV, і в цьому ж  Законі  закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, відносно яких визначається прожитковий мінімум. Ураховуючи те, що  Законом № 966-XIV  не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» і за приписами цього  Закону  судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.
За позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цій категорії спорів закон про Державний бюджет України на відповідний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. 
Для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Велика Палата Верховного Суду не погодилася з наведеними висновками з таких міркувань.
Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у  Законі № 966-XIV. 
Цим  Законом  закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
І приписами цього  Закону  судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. 
Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним  законом  для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) про якість судових рішень вказала, що судді повинні послідовно застосовувати закон. 
Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні (пункт 49).
Згідно з пунктом 4 частини 4  статті 17 Закону № 1402-VIII  єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.
У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom, заява № 27238/95) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед  законом  суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.
Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість), зміни суспільного контексту.
Отже, Велика Палата Верховного Суду має відступати від попередніх висновків Верховного Суду чи конкретизувати їх за наявності для цього належної підстави. 
Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. 
З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання.
З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 року у справі № 280/1233/22 та 21.03.2024 року у справі №  620/4971/23, і зазначає про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (2102 гривні).
Велика Палата Верховного Суду нагадує, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначене обумовлює скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1,4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Щодо позовних вимог про виплату компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 , то вказані вимоги є похідними від первісних позовних вимог про перерахунок пенсійних виплат (довічного грошового утримання судді у відставці). Оскільки відсутні підстави для задоволення позову про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданих довідок, то відсутні підставі і для задоволення похідних вимог про компенсацію інфляційних втрат на час виплати перерахунку довічного грошового утримання позивачки.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в задоволенні позову слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги відповідача спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст. 311, 315, 317,   321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 року – скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 19.06.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова