ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4574/25 Справа № 176/2521/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
                        за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Повалій Олена Василівна, на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року у складі судді Крамар О.М.у цивільній справі №176/2521/24за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа — орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,–
                                               ВСТАНОВИЛА:

       У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась через суд з позовм, пред`явленим до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, на предмет зобов`язання відповідача не чинити їй перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити спосіб участі її, як матері в спілкуванні та вихованні дитини шляхом необмеженого спілкування дитини з матір`ю засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, у томі числі з використанням відеозв`язку та через месенджери, щотижня з 8.00 годин суботи до 20.00 годин неділі, без присутності батька з ночівлею за місцем проживання позивача, не менше 24 дні на рік для виїзду на відпочинок у період щорічної відпустки позивача, половину кількості днів із щорічних літніх та зимових канікул, додаткові побачення протягом однієї доби з початком у день побачення з 9.00 до 12.00 годи наступного дня, що слідує за днем початку побачення, загальнодержавні свята та дні народження: Новий рік, Різдво, день народження сина – ІНФОРМАЦІЯ_2 , день народження матері – ІНФОРМАЦІЯ_3 , Пасха відповідно до дня, на який припадає свято. Також просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 14000 грн (а.с.1-4 Том І). 
       Позивач обґрунтовує свій позов тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року розірваний. У шлюбі вона з відповідачем має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя між сторонами не склалось і шлюб був розірваний внаслідок неможливості продовжувати спільне проживання, зокрема через те, що відповідач має аб`юзивний характер, постійно вчиняв психологічний тиск на дружину, були часті словесні образи, погрози, приниження, та інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення дружини, і такі дії викликали у дружини побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, спричиняли емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдавали шкоди психічному здоров`ю її та їх спільному сину. ОСОБА_2 вчиняв домашнє насилля відносно позивача, як психологічного, так і економічного та фізичного характеру, про деякі із цих випадків нею були неодноразові звернення до органів поліції. Після однієї з таких сварок у жовтні 2022 року відповідач вигнав її зі спільного з ним помешкання, а неповнолітній син ОСОБА_4 залишився проживати з ним. Однак позивач неодноразово намагалася забрати дитину до себе, дізнатися про дитину, його емоційний, психологічний та фізичний стан, але відповідач у грубій формі почав чинити їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, заблокувавши дзвінки матері до дитини, змінивши вхідні замки в квартиру, заборонивши дитині спілкуватись із матір`ю. Дитина постійно була під впливом батька, який розповідав синові неправдиві відомості про матір, що вона погана, що вона його покинула та більше не любить, а син, в силу свого віку, вірить в дану неправдиву інформацію і боючись батька не хоче вже і сам спілкуватись із матір`ю. 
       За зверненням позивача до виконкому Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, 20 липня 2023 року органом опіки та піклування взято на розгляд питання про призначення ОСОБА_1 днів побачення з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де, після збору усіх письмових документів, обстеження житла позивача, було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 графіку побачення з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 08.00 години суботи до 20.00 години неділі, без присутності батька. Однак відповідач це рішення не виконує та продовжує налаштовувати сина проти неї, внаслідок чого дитина боїться матері та відмовляється від спілкування.
       Позивач, яка є військовослужбовою особою, що позитивно характеризується, є учасником бойових дій, вважає, що відповідач діє не в інтересах дитини, перешкоджаючи як синові, так і позивачеві у їх спілкуванні та взятті участі позивача у вихованні дитини, тоді як позивач хоче реалізувати своє право матері на виховання та спілкування з сином, що в добровільному порядку вирішити неможливо через вчиненні відповідачем наведених вище перешкод. За відновленням такого свого права позивач і звернулась до суду з даним позовом.
       Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволено частково.
       Встановлено спосіб участі матері, ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за згодою дитини сина ОСОБА_3 , наступним чином:
       - надання необмеженого спілкування дитини з матір`ю засобами телефонного, електронного та іншими засобами зв`язку, у тому числі з використанням відеозв`язку та через месенджери;
       - щосуботи з 12:00 години до 15:00 години за місцем проживання позивача ОСОБА_1 ..
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       Вище зазначений спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини встановлено за згодою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спілкування та побачення із матір`ю.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги в сумі 7000 грн (а.с. 173-179 Том І).
       Рішення суду мотивовано тим, що колишнє подружжя ОСОБА_5 не можуть порозумітися один з одним після припинення сімейних стосунків. Відповідач ображений на колишню дружину, але ці обставини не можуть впливати на стосунки матері зі своєю дитиною. Позивач ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав по відношенню до свого молодшого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже має право на прийняття участі у його вихованні, спілкуванні з ним за визначеним у судовому порядку графіком та способом. Між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні і спілкуванні з молодшим сином. Даний спір у добровільному порядку сторони вирішити не можуть, у зв`язку з чим, слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним. Докази, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку останнього, в матеріалах справи відсутні. Доказів психологічного насильства з боку матері ОСОБА_1  щодо свого сина ОСОБА_3 суду не надано.
       Разом з цим, суд першої інстанції виснував, що відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються непорозуміннями між ними. Відносини між позивачем і дітьми (дорослий повнолітній син ОСОБА_6 та малолітній син ОСОБА_4 ) також емоційно напружені. Діти взагалі не бажають спілкуватися з матір`ю. Діти, кожний окремо, ображені на матір. При цьому пояснити цю образу на неї вони не бажають.
       Однак, позивач, як мати, має такі ж самі права на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, як і батько. Виконуючи свої батьківські обов`язки, батьки зобов`язані дотримуватися прав та інтересів дітей, прислуховуватися до думки та бажання дитини.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини та з того, що жодне судове рішення не може примусити дитину спілкуватися чи з матір`ю чи з батьком, якщо дитина цього не бажає в категоричній формі. Лише терпіння, виваженість, мудрість, любов і материнське серце позивача, зможе змінити ставлення сина ОСОБА_3 до неї. І для цього, можливо, потрібен час, оскільки між позивачем та сином ОСОБА_3 виникли напружені стосунки.
       Суд першої інстанції також врахував, що при зустрічах матері з дитиною, за участі батька, часто виникають сварки, в присутності дитини, що негативно впливає на його психологічний і емоційний стан. Спілкування матері ОСОБА_1 із своєю дитиною   ОСОБА_3 без присутності батька ОСОБА_2 не призведе до тяжких наслідків, погіршення самопочуття дитини та його гармонійного стану. Такий порядок та час спілкування матері з дитиною відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_2 та дозволить налагодити психологічний контакт дитини з матір`ю та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку дня. 
       Разом з цим суд першої інстанції вважав, що, з огляду на те, що син ОСОБА_2 взагалі не бажає спілкуватися з матір`ю, належить відмовити у вимозі щодо встановлення зустрічей на державні та релігійні свята, а також проживання сина ОСОБА_3 в період його канікул та в період відпустки позивачки, з метою недопущення погіршення стосунків, та надати матері та дитині час зблизитися, налагодити стосунки. 
       Також судом першої інстанції було вирішено питання судових витрат сторін у справі у вигляді витрат відповідача на правову допомогу у відповідності до положень ст.. 133 -141 ЦПК України.
       Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Повалій О.В. подала апеляційну скаргу (а.с. 214-218 Том І), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог, адже спір не було вирішено судом першої інстанції у повному обсязі, а виконання такого судового рішення не може бути виконано, що буде продовжувати порушення її права матері на спілкування з дитиною та взяття участі у вихованні дитини. Разом з цим наголосила, що дане судове рішення не відповідає рівності обох батьків у спілкуванні та вихованні спільної дитини, в розумінні положень Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та положень Сімейного кодексу України. 
       Встановлений судом спосіб участі у спілкуванні з дитиною шляхом визначення днів побачень з дитиною, на думку позивача, становить лише три години на тиждень, чого вкрай мало для відновлення позитивних відносин матері та дитини, враховуючи, що син негативно налаштований батьком проти матері, що, на думку скаржника, потребує значного часу для відновлення стосунків з сином та зняття цієї напруженості сина відносно неї. Наголошує, що, хоча батько і займається вихованням сина, однак, перешкоджаючи матері у спілкуванні з ним, позбавляє дитину належної опіки та виховання з боку матері. Просила рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити вимоги у повному обсязі, стягнувши також з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у повному обсязі.
       У березні 2025 року відповідач через свого представника – адвоката Сербіна Б.О., скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що жодне судове рішення не може примусити дитину спілкуватись чи з матір`ю, чи з батьком, якщо дитина в категоричній формі цього не бажає. Суд першої інстанції допитав неповнолітнього сина, який підтвердив відсутність бажання спілкуватися з матір`ю. Також зазначив, що він не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні з дитиною, яка сама того не бажає. Вважає рішення суду першої інстанції об`єктивним та таким, що відповідає діючому законодавству. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.4-7 Том ІІ).
       Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.
       Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
       Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
       Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 218, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, матір`ю якого в свідоцтві про народження значиться позивач ОСОБА_1 (а.с.20 зворот Том І).
       Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано(а.с.19-20 Том І).
       Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 475 від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 було призначено дні побачень з малолітнім ОСОБА_3 , за наступним графіком: щотижня з 08:00 год. суботи до 20:00 год. неділі без присутності батька (а.с.24-26 Том І).
       Згідно акту про невиконання рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 475 від 20 липня 2023 року, складеному 06 липня 2024 року, встановлено: «мати дитини ОСОБА_1 , 1977 року народження, з`явилась за адресою: АДРЕСА_1 , для зустрічі з дитиною. Батько дитини ОСОБА_2 , 1979 року народження, двері до приміщення не відчинив, на телефонний дзвінок не відповів, так як телефон виключений» (а.с.26 зворот Том І).
       Згідно акту про невиконання рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 475 від 20 липня 2023 року, складеному 03 серпня 2024 року, встановлено: «мати дитини ОСОБА_1 , 1977 року народження, з`явилась за адресою: АДРЕСА_1 , для зустрічі з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 8:20 год батько дитини ОСОБА_2 , 1979 року народження, разом з дитиною зустрілися з матір`ю. В 8:27 год дитина відмовилась йти з матір`ю після розмови» (а.с.5 Том І).
       Позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявами про те, що ОСОБА_2 не дає їй бачитись з малолітнім сином ОСОБА_3 . У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21 липня 2023 року, 05 серпня 2023 року, 19 серпня 2023 року, 04 лютого 2024 року до ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області їй було надано відповіді, що проведеними перевірками було встановлено, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_2 перешкоджає їй спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 , що є невиконанням рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 475 від 20 липня 2023 року про призначення днів побачень з малолітнім сином ОСОБА_3 .. Рекомендовано звернутися до Жовтоводського міського суду, так як зазначені факти мають цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку (а.с.6-7 Том І).
       Згідно талону повідомлення єдиного обліку №6221 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію було прийнято та зареєстровано заяву ОСОБА_1 такого змісту: «16.10.2022 року о 14:13 за адресою: АДРЕСА_1 , щойно чоловік, з яким зараз на стадії розлучення, погрожував заявниці, ліз битись, вигнав на вулицю. Ображає постійно. ШМД не потрібна.» (а.с.21 зворот Том ).
       Згідно талону повідомлення єдиного обліку №146 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію було прийнято та зареєстровано заяву ОСОБА_1 такого змісту: «08.01.2023 року о 13:00 за адресою: АДРЕСА_1 , колишній чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вдарив заявницю по голові рукою, чим завдав фізичного болю» (а.с.21 Том І).
       Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №01 від 12 січня 2023 року судово-медичним експертом на підставі направлення чергового ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено судово-медичне обстеження громадянки ОСОБА_1 в результаті якого у останньої виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на шкірі лівої половини лобу та скроневої області голови. Зі слів ОСОБА_1 тілесні ушкодження їй наніс ІНФОРМАЦІЯ_5 бувший чоловік ОСОБА_2 (а.с.22-23 Том І).
       Згідно акту обстеження умов проживання від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі санітарно-гігієнічний стан добрий, квартира чиста, охайна, з ремонтом, обладнана необхідними меблями і технікою. Наявне електро-, газо-, тепло-, водопостачання, гаряча вода (бойлер), інтернет. Для перебування дитини у матері створені необхідні умови: для дитини є можливість обладнання окремого спального місця, виділення окремої кімнати для ночівлі, занять, ігор (в одній з кімнат проживає бабуся дитини). На кухні домашня їжа, запас продуктів (а.с.23 зворот Том І).
       Згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 від 23 чеврня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18 Том І).
       Відповідно до довідки від 26 червня 2023 року та характеристики з місця роботи ОСОБА_1 з 26 травня 2023 року була працевлаштована на посаді учня машиніста підіймальної машини (на поверхні) виробничої дільниці спуску-підйому, водовідливу та ремонту і обслуговування механічного устаткування цеху підземного видобутку ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.8 Том І).
       Відповідно до довідки від 05 квітня 2024 року та службової характеристики від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 з 10 листопада 2023 року перебуває на військовій службі та займає посаду бойового медика гранатометного взводу роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 . За час проходження військової служби ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивного боку, дисциплінованою, працелюбною, з високим інтелектуальним розвитком (а.с.9,16 Том І).
       Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 30 липня 2024 року №1961/7572 та посвідчення серії НОМЕР_2 від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (а.с.16-17Том І).
       Позивачем ОСОБА_1 надано суду фотографії за період з 2020 по 2022 роки, на яких вона зображена разом із сином ОСОБА_7 в доброзичливій атмосфері, усміхнені (а.с.10-12Том І). 
       Судом першої інстанції також встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, що на думку суду негативно впливає на емоційний та психологічний стан їх малолітнього сина ОСОБА_3 .
       Колишнє подружжя ОСОБА_5 не можуть порозумітися один з одним після припинення сімейних стосунків. Відповідач ображений на колишню дружину, але ці обставини не можуть впливати на стосунки матері зі своєю дитиною. Позивач ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав по відношенню до свого молодшого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на прийняття участі у його вихованні, спілкуванні з ним за визначеним у судовому порядку графіком та способом.
       З`ясовуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції встановив, що між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні молодшого сина ОСОБА_7 і спілкуванні з ним. Даний спір у добровільному порядку сторони вирішити не можуть, у зв`язку з чим таке питання належить вирішувати в судовому порядку шляхом визначення порядку участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним.
       При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про її участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є доведеними та обґрунтованими, проте, бажаний нею порядок та час спілкування з дитиною не в повній мірі відповідає інтересам дитини. Суд першої інстанції, вислухавши в судовому засідання думку неповнолітнього ОСОБА_8 , якому 12 років, та який в категоричній формі відмовився спілкуватися та зустрічатися з матір`ю, з`ясував та врахував при ухваленні рішення, що неповнолітній ОСОБА_4 добре розуміє свої слова та висновки, належним чином висловлює своє ставлення до ситуації, що склалась між ним та матір`ю, а в даному спорі між його батьками вирішується насамперед його доля.
       Крім цього, відмовляючи у задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення їй перешкод з боку відповідача у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції вважав не встановленим і не доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачеві будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною, адже син особисто не бажає спілкуватись та зустрічатись з матір`ю, а письмовими документами у справі не спростовано цей факт. Також суд першої інстанції вважав, що вимоги щодо визначення зустрічей на державні та релігійні свята, а також проживання сина ОСОБА_7 в період його канікул та в період відпустки позивачки, не можуть бути задоволені, адже, з метою не допущення погіршення стосунків, належить надати матері та дитині час зблизитися, налагодити стосунки, які наразі дуже напружені.
       Суд першої інстанції врахував, що позивачці слід змінити ставлення до сина ОСОБА_7 , прислухатися до його бажання, жодним чином не тиснути на дитину, намагатися налагодити материнський зв`язок із сином, тому, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, його інтереси, стан його здоров`я, психологічний стан дитини, недостатність спілкування з матір`ю, пояснення батька дитини щодо денного розпорядку дня дитини, суд вважав необхідним визначити спосіб участі матері ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , за його згодою, шляхом надання необмеженого спілкування дитини з матір`ю засобами телефонного, електронного та іншими засобами зв`язку, у тому числі з використанням відео-зв`язку та через месенджери, за згодою малолітнього ОСОБА_3 ; щосуботи з 12:00 години до 15-00 години за місцем проживання позивача, за згодою малолітнього ОСОБА_3 , що буде відповідати інтересам дитини.
       Колегія суддів, приймаючи доводи скаржника до уваги та вважаючи їх слушними, не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
       У справі, що переглядається апеляційним судом, предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні матері із сином та встановлення способу спілкування матері та дитини і днів їх побачень, а тому колегія суддів під час оцінки доводів апеляційної скарги керується положеннями Конвенції про права дитини, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами.
       У статті 51 Конституції України, частині другій, третій статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
       Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
       У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
       У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
       Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України, яка кореспондується із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
       Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
       Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
       Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
       Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. 
       Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
       Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. 
       Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
       Мати, яка проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини. 
       Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
       У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
       Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.
       Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
       У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
       Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23) та багатьох інших, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 червня 2025 року у справі №523/9237/22.        
       У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
       Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
       Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов зазначав про те, що позивач ОСОБА_1 періодично з`являється за його адресою проживання, де також мешкає і малолітній син сторін, що свідчить про відсутність втрати інтересу матері до її малолітнього сина ОСОБА_7 . Однак, також зазначаючи про статус позивача як військовозобов`язаної, яка перебуває на службі ВСУ та знаходиться більшість часу у військовій частині, відповідач все ж таки погоджується з призначенням ОСОБА_1 днів побачень з сином ОСОБА_7 , але за попередньою домовленістю з батьком дитини та за згодою самої дитини, що узгоджується із змістом заяви відповідача, датованої 04 липня 2023 року, наданою до органу опіки та піклування.
       Крім того, за неодноразовими зверненнями позивача до правоохоронних органів з питання невиконання рішення органу опіки та піклування відповідачем щодо визначених днів побачень із малолітнім сином ОСОБА_7 , що зафіксовано поліцією, письмові докази чого наявні в матеріалах справи, та здійсненою перевіркою служби у справах дітей наявності виконання рішення органу опіки та піклування від 20 липня 2023 року, встановлюється факт невиконання відповідачем такого рішення, а відтак, і вчинення перешкод позивачеві у спілкуванні з дитиною та побаченнях з нею.
Приймаючи такі доводи скаржника до уваги, колегія суддів наголошує, що даним обставинам суд першої інстанції уваги не надав, відмовивши безпідставно у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином та його вихованні і побаченнях.
Така обставина, що позивач не постійно знаходиться за своїм місце проживання, як військовослужбовець, не може бути підставою для звуження її права, як матері, у побаченнях із малолітнім сином, а також у спілкуванні з ним всіма доступними засобами зв`язку, чому також батько дитини не може перешкоджати.
За таких встановлених фактичних обставин колегія суддів вважає, що слід задовольнити вимогу ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди їй у спілкуванні та побаченнях із малолітнім сином ОСОБА_7 , що буде відповідати інтересам дитини та сприяти відновленню їх психологічного та емоційного зв`язку.
У цій справі судом першої інстанції встановлено, що, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила визначити дні побачень з сином ОСОБА_7 та визначити спосіб спілкування з дитиною, зокрема, шляхом встановлення графіка побачень з сином, визначеного позивачем, з урахуванням встановленого графіку рішенням органу опіки та піклування, без присутності батька. 
За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції не встановив негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідача під час побачень матері з сином.
Колегія суддів зазначає, що наявність між сторонами неприязних стосунків і конфліктів може негативно впливати на ставлення дитини до матері при проведенні її зустрічей з сином у присутності батька, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування. Такий порядок, як спілкування та побачення матері з дитиною без присутності батька, відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з матір`ю та зменшенню впливу на дитину конфлікту між батьками. Крім того, встановлений судом графік спілкування матері із сином є значно обмеженим, а спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною.
Такий підхід у вирішенні аналогічного спору наведений у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23.
Так, колегія суддів, проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, вік дитини, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні сина, колегія суддів вважає за доцільне і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановити такий графік побачень (спілкування) матері ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 у наступний спосіб:
- надати необмежене спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 засобами телефонного та електронного зв`язку з використанням відеозв`язку та через месенджери;
       - призначити побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 08.00 годин суботи до 20.00 годин неділі, без присутності батька ОСОБА_2 ;
       - надати половину кількості днів із щорічних літніх та зимових канікул дитини.
       Саме такий спосіб участі позивача у вихованні дитини буде відповідати інтересам малолітнього ОСОБА_3 , а згодом між ними стосунки стануть гармонійними.
       Доводи скаржника у цій частині апеляційної скарги колегія суддів приймає до уваги, адже вони засновані на принципі рівності та балансу батьків у спілкуванні, вихованні та взятті участі у зростанні динити у всіх сферах її розвитку.
       Разом з цим колегія суддів враховує, що жодне судове рішення не може примусити дитину спілкуватися чи з матір`ю чи з батьком, якщо дитина цього не бажає в категоричній формі. Лише терпіння, виваженість, мудрість, любов і материнське серце позивачки, зможе змінити ставлення сина ОСОБА_7 до неї. І для цього, можливо, потрібен час, оскільки між позивачкою та сином ОСОБА_7 виникли напружені стосунки, тоді як з батьком у нього склались чудові стосунки.
За таких обставин, враховуючи значне розширення колегією суддів часу у спілкуванні та днях побачень позивача із сином ОСОБА_7 , ніж визначив суд першої інстанції, також належить враховувати думку та бажання неповнолітнього ОСОБА_7 у такому спілкуванні з матір`ю, що дозволить налагодити психологічний контакт дитини з матір`ю та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку дня. 
Колегія суддів наголошує, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
З огляду на те, що у малолітнього ОСОБА_7 наразі взагалі немає бажання спілкуватися з матір`ю, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог щодо зустрічей на державні та релігійні свята, а також проживання сина ОСОБА_9 в період його канікул та в період відпустки позивачки, з метою недопущення погіршення стосунків, та надати матері та дитині час зблизитися, налагодити стосунки. 
       Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, враховуючи, що суд першої інстанції невірно визначив спосіб спілкування та дні побачень позивача із сином, не врахувавши рівності між батьками у вихованні та спілкуванні з дитиною і звузивши кількість часу для побачень позивача із сином ОСОБА_7 , що не у повні мірі відповідає інтересам дитини. 
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права. 
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
       Розглядаючи вимоги апеляційної скаги щодо перегляду питання визначеного судом першої інстанції розміру судових витрат ОСОБА_2 , пов`язаних з наданням йому правової допомоги у 7000 грн, колегія суддів доходить висновку про доведеність відповідачем при розгляді судом першої інстанції цього питання саме у такому розмірі, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, тому належить у цій вимозі відмовити.                
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Повалій Олена Василівна— задовольнити.
       Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року — скасувати та ухвалити нове рішення.
       Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа — орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні — задовольнити частково.
       Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Встановити способи участі матері ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
       - надати необмежене спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 засобами телефонного та електронного зв`язку з використанням відеозв`язку та через месенджери;
       - призначити побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 08.00 годин суботи до 20.00 годин неділі, без присутності батька ОСОБА_2 ;
       - надати половину кількості днів із щорічних літніх та зимових канікул дитини.
       У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “30” липня 2025 року.
Повний текст постанови складено “11” серпня 2025 року.

       Головуючий:                                                         В.С. Городнича

       Судді:                                                                 М.Ю. Петешенкова

                                                                                Т.П.Красвітна