УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2025 року
м. Київ
справа № 127/27876/24
провадження № 51-2402 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                      ОСОБА_1 ,
суддів:                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року,
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року, залишеним без зміни ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року, ОСОБА_5 засуджено до покарання за ч. 3 ст. 110-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування будь-яких рівнів на строк до трьох років та з конфіскацією всього належного йому майна.
Вирішено питання щодо судових витрат у кримінальному провадженні. 
Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
За обставин, детально викладених у вироку, громадянин російської федерації ОСОБА_5 , перебуваючи на території російської федерації, будучи головою адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, перебуваючи на вказаній посаді з 16 березня 2022 року (з 14 лютого 2022 року до 16 березня 2022 року - в.о. голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан) та виконуючи при цьому адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, маючи в своєму підпорядкуванні значне коло осіб з числа державних службовців органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан, діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, досудове розслідування стосовно яких здійснюється у первинному кримінальному провадженні, зокрема, із посадовими особами Центру підтримки учасників СВО та їх сімей, створеного в адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, з моменту оголошення початку так званої «спеціальної військової операції», тобто з 24 лютого 2022 року й по теперішній час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на виконання спільного кримінально протиправного умислу, спрямованого на матеріальне забезпечення та фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, використовуючи своє становище голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, як особисто, так і через надання відповідних доручень, вчиняв дії, спрямовані на матеріальне забезпечення шляхом придбання та подальшої передачі матеріальних ресурсів у вигляді військової техніки, обладнання, амуніції, засобів індивідуального захисту, медичних препаратів, продуктів харчування, будівельних матеріалів та інших матеріальних цінностей представникам військових формувань російської федерації, які, у свою чергу, використовували їх з метою захоплення території України, тобто зміни меж території та державного кордону України та порушення порядку, встановленого Конституцією України, під час ведення повномасштабної війни російської федерації проти України.
При цьому, ОСОБА_6 та інші підпорядковані йому службові особи місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан, що діяли за його дорученням та за попередньою змовою із останнім, реалізуючи спільний кримінально протиправний умисел, спрямований на надання матеріальних ресурсів для здійснення фінансування дій, вчинених представниками військових формувань російської федерації з метою зміни меж території та державного кордону України та порушення порядку, встановленого Конституцією України, використовуючи механізм доведення інформації до необмеженого кола осіб, розміщували у відповідних текстових, фото- та відео- публікаціях на веб ресурсах російських засобів масової інформації відомості у вигляді звітів перед жителями російської федерації та Республіки Башкортостан про перелік придбаних та поставлених матеріальних цінностей підрозділам військових формувань держави - агресора.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем виконання своїх службових обов`язків як голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан за адресою: російська федерація, Республіка Башкортостан, м. Уфа, проспект Октября, 120, діючи за попередньою змовою групою осіб, підтримуючи російську агресію проти України та наративи російської пропаганди, реалізовуючи кримінально протиправний умисел, спрямований на матеріальне забезпечення представників військових формувань російської федерації, що задіяні у так званій «зоні проведення спеціальної військової операції», маючи корисливі мотиви щодо збереження власних активів та можливості здійснення власної політичної та іншої діяльності у російській федерації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23 січня 2023 року, за результатами проведеної зустрічі з учасниками так званої «спеціальної військової операції», повідомив, що за його дорученням підпорядковані йому службові особи органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан забезпечили збір та передачу для потреб представників військових формувань російської федерації, які приймають безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України на тимчасово окупованих територіях України, матеріальних ресурсів у вигляді тепловізійних монокулярів та предметів одягу.
Про зазначені факти та дії ОСОБА_6 повідомив особисто за результатами проведення вказаної вище зустрічі та передачі матеріальних цінностей в приміщенні адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, що, зокрема, знайшло своє відображення у публікації, розміщеній на Інтернет-ресурсі засобу масової інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Надалі, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем виконання своїх службових обов`язків як голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан за адресою: російська федерація, Республіка Башкортостан, м. Уфа, проспект Октября, 120, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб, підтримуючи російську агресію проти України та наративи російської пропаганди, реалізовуючи спільний кримінально протиправний умисел, спрямований на матеріальне забезпечення представників військових формувань російської федерації, що задіяні у так званій «зоні проведення спеціальної військової операції», маючи корисливі мотиви щодо збереження власних активів та можливості здійснення власної політичної та іншої діяльності у російській федерації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 липня 2023 року, надав доручення підпорядкованим йому невстановленим службовим особам органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан, забезпечити збір та доставку на тимчасово окуповану державою-агресором територію України так званий «гуманітарний конвой», що складався з двох автомобілів марки «УАЗ» та «Нива», квадрокоптерів, будівельних матеріалів, спецобладнання та інструментів, предметів одягу та гігієни, продуктів харчування і медикаментів та інших матеріальних цінностей, необхідних для потреб представників військових формувань російської федерації, що приймають безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України на тимчасово окупованих територіях України.
Крім того, на потреби так званої «адміністрації м. Донецька» за дорученням ОСОБА_7 було передано один автомобіль. Про зазначені факти та дії ОСОБА_6 повідомив особисто під час проведення оперативної наради в приміщенні адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, що, зокрема, знайшло своє відображення у публікації, розміщеній на Інтернет-ресурсі засобу масової інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб, підтримуючи російську агресію проти України та наративи російської пропаганди, реалізовуючи спільний кримінально протиправний умисел, спрямований на матеріальне забезпечення представників військових формувань російської федерації, що задіяні у так званій «зоні проведення спеціальної військової операції», маючи корисливі мотиви щодо збереження власних активів та можливості здійснення власної політичної та іншої діяльності у російській федерації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 листопада 2023 року, особисто виїхав у так звану «зону проведення спеціальної військової операції», розташовану на тимчасово окупованій території України, де передав представникам полку «Башкортостан» матеріальні цінності в складі так званого «ювілейного, сотого гумконвою» для їх подальшого використання представниками військових формувань російської федерації, що приймають безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України на тимчасово окупованій території України.
Зазначені дії ОСОБА_7 , зокрема, знайшли своє відображення у публікації, розміщеній на Інтернет-ресурсі засобу масової інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 »».
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем виконання своїх службових обов`язків як голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан за адресою: російська федерація, Республіка Башкортостан, м. Уфа, проспект Октября, 120, в результаті здійснення своєї кримінально протиправної діяльності, спрямованої на матеріальне забезпечення представників військових формувань російської федерації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 15 листопада 2023 року, був нагороджений медаллю «За содействие СВО», що стало відображенням виконання підлеглими йому невстановленими державними службовцями органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан особистих доручень ОСОБА_7 щодо забезпечення збору та доставки на тимчасово окуповану державою-агресором територію України так званих «гуманітарних конвоїв», що організовуються на постійній основі та за безпосередньої участі ОСОБА_7 і складаються з транспортних засобів, будівельних матеріалів, спеціального обладнання, електроінструментів, предметів одягу і гігієни, продуктів харчування і медикаментів, а також інших матеріальних цінностей для їх використання представниками військових формувань російської федерації у так званій «спеціальній військовій операції» на тимчасово окупованій території України.
Крім того, за посередництва та під особистим контролем ОСОБА_7 в адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан створено і діє на постійній основі так званий «Центр підтримки учасників СВО» та їх сімей, а також здійснюються одноразові виплати учасникам так званої «спеціальної військової операції» у розмірі сто тисяч російських рублів.
Про зазначені факти та дії ОСОБА_6 повідомив особисто після вручення йому вказаної вище медалі в приміщенні адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, що, зокрема, знайшло своє відображення у публікації, розміщеній на Інтернет-ресурсі засобу масової інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10».
Також, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем виконання своїх службових обов`язків як голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан за адресою: російська федерація, Республіка Башкортостан, м. Уфа, проспект Октября, 120, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб, підтримуючи російську агресію проти України та наративи російської пропаганди, реалізовуючи спільний кримінально протиправний умисел, спрямований на матеріальне забезпечення представників військових формувань російської федерації, що задіяні у так званій «зоні проведення спеціальної військової операції», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 лютого 2024 року, провів зустріч з учасниками так званої «спеціальної військової операції» та повідомив, що за його дорученням підпорядковані йому службові особи органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан забезпечили збір та доставку на тимчасово окуповані державою-агресором території України так званого «гуманітарного конвою», що складався з двох автомобілів марки «УАЗ», запасних частин до них та інших матеріальних цінностей, необхідних для потреб представників військових формувань російської федерації, що приймають безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України на тимчасово окупованій території України.
Про зазначені факти та дії ОСОБА_6 повідомив особисто під час проведення вищевказаної зустрічі в приміщенні адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, що, зокрема, знайшли своє відображення у публікації, розміщеній на Інтернет-ресурсі засобу масової інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою «Мэр Уфы провел встречу с участниками СВО».
Відповідно до висновку експерта №003/2 експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області від 27 травня 2024 року, у наведених вище публікаціях, в яких зафіксовано дії та виступи голови адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан ОСОБА_5 , містяться висловлювання останнього, зміст яких вказує на здійснення ним дій з метою фінансового та матеріального забезпечення дій, вчинених, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України..
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на підстави передбачені ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України  (далі - КПК) просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що:
- проведення судового розгляду без участі обвинуваченого ОСОБА_5 призвело до порушення вимог ч. 5 ст. 139 КПК;
- стороною обвинувачення не доведено в суді наявність у ОСОБА_5 прямого умислу та спеціальної мети на зміну межі території (державного кордону) України;
- суди обох інстанцій невірно оцінили докази у справі; 
- призначене покарання ОСОБА_5 є несправедливим та надто суворим;
Також захисник зазначає про невмотивованість ухвали апеляційного суду.
Мотиви Суду
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з положеннями ст. 438 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржені рішення через неповноту слідства, невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при його перегляді виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Завданням суду першої інстанції є оцінка доказів, на підставі яких він вирішує питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення (пункти 1 - 3 ч. 1 ст. 368 КПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається зі змісту вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу фактичних даних, які містяться у письмових доказах, зокрема: протоколі огляду від 03 квітня 2024 року,  об`єктом якого є відомості розміщені в інтернет-мережі стосовно голови адміністрації міського округу Уфа Республіки Башкортостана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до якого досліджено наступні публікації: «Мэрия Уфы доставила в зону СВО гуманитарную помощь и подарила автомобиль Донецку», «Мэр Уфы ОСОБА_6 уехал к бойцам СВО «на поля»», «ІНФОРМАЦІЯ_10», «Мэр Уфы провел встречу с участниками СВО», «Мэр Уфы пообещал и дальше помогать бойцам в зоне СВО», зміст вказаних публікацій детально наведено у вироку; висновку експерта №003/2 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого у наданих на дослідження матеріалах (публікаціях, відеофайлах, посиланнях, статтях), в яких зафіксовано виступи ОСОБА_5 , містяться висловлювання, зміст яких вказує на здійснення ним дій з метою фінансового або матеріального забезпечення дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
Разом з тим, в об`єктивному змісті наданих на дослідження матеріалів (публікацій) міститься: пособництво державі-агресору з метою завдання шкоди Україні; заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році; глорифікація осіб, які здійснювали та здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році; підтримка учасників «СВО» та членів їхніх родин («в Уфе действует Центр поддержки участников СВО и членов их семей.»); а також возвеличення (глорифікація) особи, котру відзначили медаллю за «сприяння СВО», котра допомагає здійснювати збройну агресію Російської Федерації проти України.
Таким чином, дослідивши наявні у справі документи, місцевий суд умотивовано визнав, що вони згідно зі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, а тому правомірно поклав їх в основу вироку, а їх сукупність дала суду обґрунтовані підстави визнати доведеною винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому злочині та правильно кваліфікувати його дії за ч. 3 ст. 110-2 КК. 
Будь-яких інших доказів, які б спростовували обставини викладені в обвинувальному акті, що підтверджені письмовими доказами, в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
При цьому, місцевий суд детально проаналізував склад інкримінованого кримінального правопорушення, з урахуванням обставин цієї справи та серед іншого спростував заперечення сторони захисту, щодо відсутності в діях ОСОБА_5 умислу на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, зазначивши що вони є лише припущеннями та не підтвердженні жодними доказами.
Апеляційний суд, переглядаючи вказаний вирок за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі, які за своєю суттю аналогічні доводам касаційної скарги, та обґрунтовано спростував їх, виклавши в ухвалі мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. 
Зокрема, спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_5 умислу на вчинення злочину, апеляційний суд зазначив, що у ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).
Разом з тим наведені докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, доводять вину ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 дійсно будучи головою адміністрації міського округу м. Уфа Республіки Башкортостан, виконуючи при цьому адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, маючи в своєму підпорядкуванні значне коло осіб з числа державних службовців органів місцевого самоврядування м. Уфа Республіки Башкортостан, діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, вчиняв дії, спрямовані на матеріальне забезпечення шляхом придбання та подальшої передачі матеріальних ресурсів у вигляді військової техніки, обладнання, амуніції, засобів індивідуального захисту, медичних препаратів, продуктів харчування, будівельних матеріалів та інших матеріальних цінностей представникам військових формувань російської федерації, які, у свою чергу, використовували їх з метою захоплення території України, тобто зміни меж території та державного кордону України та порушення порядку, встановленого Конституцією України, під час ведення повномасштабної війни російської федерації проти України. 
Також апеляційний суд зауважив, що дані обставини підтверджуються проведеною експертизою № 003/2 від 27 травня 2024 року, відповідно до якої у наданих на дослідження матеріалах (публікаціях, відеофайлах, посиланнях, статтях), в яких зафіксовано виступи ОСОБА_5 , містяться висловлювання останнього, зміст яких вказує на здійснення ним дій з метою фінансового або матеріального забезпечення дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а зазначене є беззаперечним свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій. ОСОБА_5 не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом. 
Таким чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у висунутому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 110-2 КК.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо суворості призначеного покарання, апеляційний суд зауважив, що суд першої інстанції, з огляду на положення ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, його суспільної небезпечності у сфері Національної безпеки України, взявши до уваги обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку  щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання у максимальних межах, установлених санкцією статті, за якою його засуджено, вказавши, що таке покарання є законним, справедливим та співмірним характеру вчинених дій, а тому не є явно несправедливим через його суворість. З таким висновком погоджується й колегія суддів.
Доводи касаційної скарги сторони захисту про проведення судового розгляду без участі обвинуваченого ОСОБА_5 , що призвело до недотримання гарантованих Конституцією України основоположних прав є неприйнятними.
Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець врегулював здійснення процедури in absentia, зокрема порядок повідомлення особи, яка переховується на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором в ст. 297-5 і абзацу 6 ч. 3 ст. 323 КПК. Як убачається з ухвали апеляційного суду, судовий розгляд кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 проведено за відсутності обвинуваченого, оскільки провадження здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia) (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року). 
Судом першої інстанції були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченого про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити його явку до суду вжитими заходами не вдалося. Так, ОСОБА_5 повідомлено про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади, що відповідає положенням ч. 3 ст. 323 КПК, за змістом якого з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_5 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши норми міжнародного права та практику Європейського суду з прав людини, констатував, що у цьому провадженні судом дотримано права на захист та доступ до правосуддя ОСОБА_5 .
Крім того, з огляду на положення ч. 3 ст. 400 КПК, після закінчення строків на оскарження засуджений не позбавлена права подати скаргу разом із клопотанням про поновлення строку, якщо причини його неявки дійсно виявляться поважними, під час якого ОСОБА_5 також не буде позбавлений можливості ставити питання про усунення порушень, які, на його думку, були допущені у ході спеціального досудового розслідування та судового розгляду.
Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
На думку колегії суддів, судами попередніх інстанцій дотримано вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду вказаного кримінального провадження. 
Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року,
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                       ОСОБА_3