ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/15031/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,
здійснивши перегляд у порядку письмового провадження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 (суддя Селівон А. М.) і постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 (судді: Сибіга О. М. -  головуючий, Кропивна Л. В., Кравчук Г. А.)
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК ГМБХ" у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК ГМБХ" 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про стягнення 180 199,23 грн,
В С Т А Н О В И В:
1. Короткий зміст позовних вимог і підстав позову
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОК ГМБХ" (далі - ТОВ "ДОК ГМБХ") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДСГП "Ліси України") про стягнення 180 199,23 грн попередньої оплати.
1.2. На обґрунтування позову позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним у спрощений спосіб договором поставки в частині поставки попередньо оплаченого товару. 
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/15031/24 за позовною заявою б/н від 05.12.2024 ТОВ "ДОК ГМБХ" до ДСГП "Ліси України" про стягнення 180 199,23 грн.
Місцевий господарський суд виходив із того, що у провадженні цього суду є справа  зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови відкритті провадження у справі. Зокрема, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі № 910/15031/24 суд установив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/7099/24 (суддя Нечай О. В.) за позовом ТОВ "ДОК ГМБХ" до ДСГП "Ліси України" про стягнення 180 199,23 грн у задоволенні позовних вимог було відмовлено; вказане судове рішення станом на час вирішення питання про відкриття провадження у справі № 910/15031/24 не набрало законної сили; позовні заяви від 06.06.2024 у справі № 910/7099/24 і від 05.12.2024 у справі № 910/15031/24 ідентичні за змістом. 
Поза тим, суд звернув увагу й на те, що платіжна інструкція від 05.06.2024 № 10 на суму 2422,40 грн також була використана ТОВ "ДОК ГМБХ" як доказ сплати судового збору за звернення 06.06.2024 із аналогічною позовною заявою про стягнення з ДСГП "Ліси України" 180 199,23 грн, за результатами розгляду якої, як вже зазначалося, рішенням Господарського суду міста Києва суду від 02.12.2024 у справі № 910/7099/24 у задоволенні позову було відмовлено.
2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 вказану ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін. 
Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами місцевого господарського суду, покладеними в основу ухвали про відмову у відкритті провадження у цій справі. 
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
3.1. Не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "ДОК ГМБХ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у цій справі, в якій просить їх скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, скаржник вважає необґрунтованою і такою, що порушує право позивача на судовий захист відмову суду у відкритті провадження у справі № 910/15031/24 на підставі пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. За доводами скаржника, юридичні фати та докази на їх підтвердження у справах № 910/15031/24, № 910/7099/24 є різними.
3.2. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло. 
4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду
4.1. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні у розумний строк у розумінні положень статті 114 Господарського процесуального кодексу України, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, дослідивши наведені в ній вимоги і доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних у справі судових рішень.
4.2. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.3. Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, постановлена на підставі пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, яка залишена без змін постановою апеляційного господарського суду.
4.4. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.
4.5. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine"  заява № 23436/03, § 22, від 28.03.2006).
Отже, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у наведеному випадку випадку - вимог Господарського процесуального кодексу України.
4.6. Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Суд вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог, а саме, виходячи зі змісту заявлених вимог та обставин, якими він їх обґрунтовує.
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку (пункт 7.11 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у cправі №    925/1662/21). 
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №     908/299/18).
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача (постанова Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).
Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).
4.7. За змістом пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
4.8. Під час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі № 910/15031/24 на підставі пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, установивши обставини перебування у провадженні Господарського суду міста Києва справи № 910/7099/24 із спору між тими самими сторонами (позивач - ТОВ "ДОК ГМБХ", відповідач - ДСГП "Ліси України"), про той самий предмет (стягнення попередньої оплати у розмірі 180  199,23 грн) і з тих самих підстав (неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки укладеним у спрощений спосіб в частині поставки попередньо оплаченого товару). Такі висновки судів ґрунтуються на здійсненому аналізі змісту позовних заяв у справах № 910/15031/24, № 910/7099/24, у зв`язку з чим судами було констатовано повну ідентичність позовних заяв за змістом та тотожність складу сторін, предмета та підстав позову у обох цих справах. При цьому рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/7099/24 станом на час вирішення питання про відкриття провадження у справі № 910/15031/24 не набрало законної сили.
Разом із тим суди зазначили, що додання до переліку додатків до позовної заяви у справі № 910/15031/24 додаткових документів, які не було додано до позовної заяви у справі № 9810/7099/24, за умови збереження предмета та підстав позову, що має місце у наведеному випадку, не виключає ідентичність позовів у цих справах, поданих від імені ТОВ "ДОК ГМБХ" адвокатом Кобилецьким В. В.
4.9. Доводи скаржника щодо відмінностей юридичних фактів і доказів на їх підтвердження у вказаних справах визнаються неспроможними та спростовуються обставинами, установленими судами. За вказаних обставин позивач у справі, що розглядається, не вправі розраховувати і очікувати судових рішень у двох справах щодо одного й того ж предмету спору, у зв`язку з чим відхиляються посилання скаржника на порушеннями судами його права на судовий захист.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
5.2. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.3. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України).
5.4. Відповідно до положень статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
5.5. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки оскаржувані ухвала суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
6. Розподіл судових витрат
6.1. Судовий збір за подання касаційних скарг в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК ГМБХ" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                                       Т. Б. Дроботова
Судді                                                                                                                        Н. О. Багай
                                                                                                               Ю. Я. Чумак