ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/4798/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року (суддя Артоуз О.О., повне судове рішення складено 10 березня 2025 року) в справі № 280/4798/24 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 16 грудня 2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України (далі – СБ України) про:
визнання протиправними дій відповідача в особі начальника 5 управління ДВКР СБ України зі складання рапорту 17/5-6247дск від 18 грудня 2023 року, який став підставою для видання наказу начальника Департаменту військової контррозвідки №13-ОС/дск від 23 січня 2024 року;
визнання протиправним та скасування рішення, оформленого наказом начальника Департаменту військової контррозвідки №13-ОС/дск від 23 січня 2024 року, в частині зниження підполковнику ОСОБА_1 розміру доплати згідно з главою 5 до 5%посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року;
зобов`язання перерахувати та додатково виплатити грошове забезпечення в повному обсязі з період з 11 грудня 2023 року по дату постановлення рішення у справі, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що розмір премії військовослужбовця СБ України визначається щомісячно, не ґрунтується на жодних доказах, а оскаржуваний наказ діяв з грудня 2023 по червень 2024 року.  
При цьому відповідачем не спростовані твердження позивача про відсутність будь-яких підстав для взагалі постановки питання про зниження розміру премії позивача з 611 до 5 відсотків. 
Підставами для зменшення розміру премії відповідно до рапорту 17/5-6246дск від 18 грудня 2023 року є порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, проте відповідачем не надано доказів порушення позивачем військової дисципліни або неналежного виконання службових обов`язків, накладення на позивача дисциплінарних стягнень. 
Судом першої інстанції не перевірено правомірність складання рапорту.
Тому вважає, що безпідставне зниження премії позивача не є реалізацією дискреційних повноважень, адже відсутні жодні підстави для зниження премії, відповідач не мав жодних підстав для складання рапорту та видання оскаржуваного наказу. 
Судом першої інстанції в порушення частини четвертої статті 9 КАС України не вжито жодних заходів для з`ясування обставин справи.
Суд першої інстанції безпідставно підтримав позицію відповідача.  
Зазначені в рапорт підстави для зменшення премії позивача (порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків) не можуть вважатися конкретними підставами, як це вимагає Інструкція № 515, адже не можуть бути жодним чином перевірені.
За таких умов висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення премії позивача є необґрунтованим. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на дату виникнення спірних правовідносин позивач проходив службу у 3 секторі 4 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України у військовому званні підполковник.
Наказом начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 № 13-ОС/дск відповідно до розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018 р, та наказу ЦУ СБУ № 5/ДСК-2023 р, підполковнику ОСОБА_1 знижено розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року. Підстава: рапорт начальника управління від 18.12.2023.
Листом Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 01.05.2024 № 21/5-Л-827/5 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що протягом 2023-2024 років до ОСОБА_1 заходи дисциплінарного впливу не застосовувалися. 
Суд першої інстанції зазначив, що вирішуючи питання про правомірність дій начальника 5 управління ДВКР СБ України зі складання рапорту 17/5-6247дск від 18.12.2023 та наказу начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 № 13-ОС/дск в частині, що оспорюється позивачем, досліджує дотримання відповідачем процедури та порядку їх прийняття та не втручається у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо встановлення і визначення позивачу розміру видів грошового забезпечення.
У оскаржуваному рапорті начальника управління ДВКР СБ України (реєстраційний номер 17/5-6246дск від 18.12.2023), який став підставою ухвалення оскаржуваного наказу про зниження доплати та премії, вказані причини зниження доплати та премії (порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі).
Суд першої інстанції вважав, що надання оцінки вказаним обставинам є дискрецією відповідача.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що рапорт начальника управління ДВКР СБ України реєстраційний номер 17/5-6246дск від 18.12.2023 та наказ начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 № 13-ОС/дск у частині зниження позивачу розміру доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, тому позов в цій частині не може бути задоволений.
У задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати та додатково виплатити грошове забезпечення в повному обсязі в період з 11 грудня 2023 року по дату постановлення рішення у справі, з урахуванням раніше виплачених сум, яка є похідної від зазначеної вище, судом першої інстанції також відмовлено.
Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у 3 секторі 4 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України, має військове звання підполковник.
Наказом начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 23 січня 2024 року № 13-ОС/дск відповідно до розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018 р, та наказу ЦУ СБУ № 5/ДСК-2023 р, підполковнику ОСОБА_1 знижено розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року. Підстава: рапорт начальника управління від 18.12.2023.
Спірним в цій справі є питання правомірності зниження позивачу розміру доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Статтею 4 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-XII (далі – Закон № 2229-ХІІ) встановлено, що правову основу діяльності Служби безпеки України становлять Конституція України, цей Закон та інші акти законодавства України, відповідні міжнародні правові акти, визнані Україною.
Відповідно до статті 30 Закону № 2229-ХІІ форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами другою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення   визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України» установлено виплачувати військовослужбовцям посадові оклади, крім затверджених цією постановою, оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років, грошову винагороду та матеріальну допомогу, грошову компенсацію замість продовольчого пайка, речового забезпечення та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.
З 01 березня 2018 року грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – постанова № 704) та Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК (далі – Інструкція № 515/ДСК).
Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За положеннями пункту 3 постанови № 704 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Підпунктами 1, 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, зокрема, установлювати:
посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1-11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1-5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
За обставинами цієї справи на підставі рапорту начальника 5 управління ДВКР СБ України 17/5-6247дск від 18 грудня 2023 року, в якому поставлено питання про зниження розміру доплати та премії ОСОБА_1 у зв`язку порушенням військової дисципліни, неналежного виконання службових обов`язків та відсутності позитивних результатів в роботі, наказом начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 23 січня 2024 року № 13-ОС/дск ОСОБА_1 знижено розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України визначає Інструкція № 515/ДСК.
Главою 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК установлено порядок виплати доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.
Згідно з пунктом 1-2 глави 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі і мають позитивні результати в цій роботі, виплачується щомісячна доплата в розмірі до 20 відсотків посадового окладу.
Персональний розмір доплати, зазначеної у пункті 1 глави 5 розділу III Інструкції № 515/ДСК, встановлюється, підвищується, знижується або скасовується: у Центральному управлінні – наказами Голови СБ України або його заступників; у регіональних органах та органах військової контррозвідки – наказами начальників цих органів.
Накази про встановлення вказаної доплати видаються на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів (пункт 3 глави 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК).
Главою 13 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК установлено порядок преміювання військовослужбовців Служби безпеки України.
Згідно з пунктами 1-5 глави 13 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК начальники (керівники) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України мають право щомісяця в межах фонду грошового забезпечення преміювати військовослужбовців за їх особистий вклад у загальний результат служби.
Граничні розміри премій військовослужбовцям визначаються Головою СБ України в залежності від займаної посади та напряму діяльності відповідних підрозділів системи СБ України, в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення у кошторисі СБ України на відповідний бюджетний рік.
Конкретний розмір премії, а також доцільність преміювання кожного військовослужбовця відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, визначають керівники органів, підрозділів, закладів і установ СБ України на підставі мотивованих рапортів керівників відповідних структурних підрозділів, в межах затверджених граничних розмірів преміювання.
Встановлення премії військовослужбовцями, зменшення її розміру або скасуванням здійснюється за наказами Голови СБ України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України. У мотивованих рапортах про зменшення розмірів премії чи її скасування зазначаються конкретні підстави для цього. 
Розмір премії знижується або вона взагалі скасовується за: неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог військових статутів і внутрішнього розпорядку, порушення військової дисципліни (пункт 6 глави 13 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК). 
Відтак, доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, встановлюється за наявності позитивних результатів в роботі. 
При цьому персональний розмір такої доплати може бути як підвищуватися, так й знижуватися або скасовуватися.
Також розмір премії визначається щомісячно в межах фонду грошового забезпечення з урахуванням особистого вкладу у загальний результат служби, розмір премії може бути знижений чи скасований за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог військових статутів і внутрішнього розпорядку, порушення військової дисципліни.
Ураховуючи, що у рапорті 17/5-6247дск від 18 грудня 2023 року начальника 5 управління ДВКР СБ України підставою ініціювання питання про зниження позивачу розміру доплати та премії зазначено порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі, суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність наказу начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23 січня 2024 року № 13-ОС/дск про зниження ОСОБА_1 розміру доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року.
Основним доводом апелянта є недоведеність відповідачем порушення позивачем військової дисципліни або неналежного виконання службових обов`язків.
Суд відхиляє ці доводи апелянта та зазначає, що Інструкція № 515/ДСК встановлює єдину підставу для зниження розміру доплати та премії - мотивований рапорт керівників структурних підрозділів.
Інструкцією № 515/ДСК не встановлено будь-яких додаткових умов, зокрема, щодо зазначення у рапорті конкретних фактів на підтвердження зазначених у рапортів обставин щодо порушення службової дисципліни або неналежного виконання службових обов`язків, або приведення таких фактів власне у наказі керівника про зниження розміру доплати та премії.
Стосовно питання правомірності дій начальника 5 управління ДВКР СБ України зі складання рапорту 17/5-6247дск від 18 грудня 2023 року, який став підставою для видання наказу начальника Департаменту військової контррозвідки №13-ОС/дск від 23 січня 2024 року, суд зазначає, що складання керівником структурного підрозділу рапорту про установлення, зменшення розміру або скасуванням доплат та премії належить до повноважень керівника структурного підрозділу, а в чому полягає протиправність дій у спірному в цій справі випадку, позивач належним чином не обґрунтовує. 
Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що зменшення розміру доплати за співробітництво із особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та премії не є заходом дисциплінарної відповідальності, не потребує службового розслідування, доведеності вини військовослужбовця, а є суто управлінським рішенням, яке переслідує виховні цілі, підвищує зацікавленість військовослужбовця у результатах своєї служби, а  преміювання військовослужбовця є правом керівника, а не його обов`язком, розмір премій встановлюється для кожної особи в індивідуальному порядку, виходячи з рівня виконання нею службових обов`язків та дотримання військової дисципліни.
Приведене спростовує доводи апелянта, що зниження премії позивача не є реалізацією дискреційних повноважень керівника, при цьому суд вказує на відсутність підстав вважати, що таке зниження є безпідставним. 
Стосовно наявності у відповідача дискреції у питанні встановлення розміру доплати та премії варто зазначити наступне.
На законодавчому рівні не надано визначення поняттю «дискреційні повноваження», проте у судовій практиці дискреційні повноваження розглядаються як повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. 
Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, коли відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, суб`єкт владних повноважень може бути зобов`язаний до цього в судовому порядку. 
Виходячи з положень постанови № 704 та Інструкції № 515/ДСК, саме до повноважень керівників належить питання установлення розміру, зниження та скасування доплати та премії, а враховуючи дотримання установленої  Інструкції № 515/ДСК у питанні зниження розміру цих виплат, суд ще раз вказує на відсутність підстав для висновку про протиправність дій відповідача та оскарженого наказу.
Суд відхиляє аргумент апелянта, що судом першої інстанції в порушення частини четвертої статті 9 КАС України не вжито жодних заходів для з`ясування обставин справи, позаяк на виконання наведених норм судом першої інстанції витребувано у відповідача довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням розміру складових за період з 01 грудня 2023 року по дату підготовки такої довідки та копію рапорту начальника управління від 18.12.2023, який став підставою для винесення наказу начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 №13-ОС/дск. 
На виконання цієї ухвали відповідачем надані відповідні докази, які досліджені судом першої інстанції та покладені в основу судового рішення.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року в справі № 280/4798/24 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року в справі № 280/4798/24 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 25 червня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко