УХВАЛА

24 липня 2025 року  
м. Київ
справа №520/2395/25
адміністративне провадження №К/990/30144/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Жука А.В., Радишевської О.Р.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі №520/2395/25 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрації України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Господарського суду Луганської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року - 23 грудня 2024 року та допомоги на оздоровлення за 2025 рік, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 грн;
- стягнути з Господарського суду Луганської області, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), на мою користь заборгованість з належної ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року в розмірі 120974,56 грн; заборгованість з належної мені грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року в розмірі 40092,60 грн; заборгованість з належної мені допомоги на оздоровлення за 2025 рік в розмірі 34725,00 грн;
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 листопада 2025 року та допомоги на оздоровлення за 2025 рік зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 та 2025 роках у розмірі    3028,00 грн;
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році в розмірі 2684,00 грн та у 2024 році в розмірі 3028,00 грн;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), виплати належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року в розмірі 120974,56 грн, грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року в розмірі 40092,60 грн та допомоги на оздоровлення за 2025 рік в розмірі 34725,00 грн;
- рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Господарського суду Луганської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року - 23 грудня 2024 року та допомоги на оздоровлення за 2025 рік, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 листопада 2025 року та допомоги на оздоровлення за 2025 рік зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 та 2025 роках у розмірі         3028 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році в розмірі 2684 грн та у 2024 році в розмірі 3028 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), виплати належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року та допомоги на оздоровлення за 2025 рік .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі №520/2395/25 залишено без змін.
16 липня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі №520/2395/25. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та у скасованій частині ухвалити нове рішення (постанову) про задоволення позову, а саме:
- стягнути з Господарського суду Луганської області, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), на мою користь заборгованість з належної ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року в розмірі 120974,56 грн; заборгованість з належної мені грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024  року в розмірі 40092,60 грн; заборгованість з належної мені допомоги на оздоровлення за 2025 рік в розмірі 34725,00 грн;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), виплати належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року в розмірі 120974,56 грн, грошової компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за період роботи 24 грудня 2023 року по 23 грудня 2024 року в розмірі 40092,60 грн та допомоги на оздоровлення за 2025 рік в розмірі 34725,00 грн.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року залишити без змін.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підстави звернення до Суду, посилається на пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі №620/1206/24. 
Також скаржник, посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України,  вказує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні.
Суд зазначає, що у разі оскарження рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник у касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували б підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Необхідно зауважити, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду, має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Втім, скаржником не зазначено належного нормативно-правового обґрунтування необхідності відступлення від правового висновку, застосованого до спірних правовідносин, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також у касаційній скарзі скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. На обґрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження скаржник вказує, що фактично, апеляційний суд в оскаржуваній постанові одночасно дійшов діаметрально протилежних взаємовиключних висновків з одного й того ж питання, допустивши ситуацію, за якої судове рішення у справі не відповідає вимогам щодо його логічності, зрозумілості, послідовності та внутрішньої несуперечливості.
Пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення щодо якого саме питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній такий висновок.
У касаційній скарзі скаржником чітко не зазначено щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі, у взаємозв`язку з посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу скаржника, що обґрунтування без чіткої вказівки на норму права (пункт, частину, статтю) щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року справу №520/2395/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Разом з тим, у касаційній скарзі скаржник посилаючись на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України зазначає, що ухвалення судами у цій справі рішень, які (на думку скаржника) прямо суперечать правовим висновкам Верховного Суду, саме по собі є несумісним із формуванням єдиної правозастосовчої практики і скасування таких судових рішень судом касаційної інстанції власне і має фундаментальне значення для єдності судової практики та є головним завданням Верховного Суду. Також скаржник вказує, що у цій касаційній скарзі гостро актуалізовані проблеми, що безпосередньо пов`язані з конституційними питаннями основних засад судочинства, захисту права власності, гарантій забезпечення суддівської незалежності, які знайшли своє відображення в рішеннях вищих органів суддівського врядування (Вища рада правосуддя) та самоврядування (З`їзд суддів України, Рада суддів України), а також питаннями відповідності оскаржених судових рішень актам міжнародного права у сфері захисту прав людини, а тому ця справа становить значний суспільний інтерес. Окрім цього скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, як для діючого судді, оскільки підняті у цій справі питання конституційних засад судочинства та гарантій забезпечення суддівської незалежності є надважливими. 
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України,
У Х В А Л И В :
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі №520/2395/25 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати справу №520/2395/25 із Харківського окружного адміністративного суду.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    А.В. Жук

                                                                                                    О.Р. Радишевська