ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" липня 2025 р.           Справа№ 911/2382/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Сибіги О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 17.07.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" 
на рішення  Господарського суду Київської області 
від 14.01.2025 (повний текст складено та підписано 24.01.2025)
у справі №911/2382/24 (суддя Д.Г. Заєць)
за позовом Селянського (фермерського) господарства "Ясени"
до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна"
про стягнення заборгованості та збитків

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Селянське (фермерське) господарство "Ясени" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 1 267 515,52 грн, яка складається із заборгованості з попередньої оплати у розмірі 808 177,46 грн, штрафу у розмірі 121 892,44 грн, 3% річних у розмірі 97 028,16 грн та інфляційних втрат у розмірі 240 417,46 грн.
В процесі розгляду справи, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість з попередньої оплати у розмірі 808 177,46 грн, штраф у сумі 121 892,44 грн та 3% річних у сумі 97 028,16 грн, всього 1  027 098,06 грн.
В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем не повернено різницю в сумі повернення попередньої оплати за гривневим еквівалентом до курсу Євро розрахованому на дату повернення передплати, яка становить 808 177,46 грн, а також, стягнення штрафу за несвоєчасну поставку товару та 3% річних (з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог від 07.11.2024).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.01.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" на користь Селянського (фермерського) господарства "Ясени" 808 177 грн 46 коп. попередньої оплати, 121 892 грн 44 коп. штрафу та 13 951 грн  06 коп. витрат зі сплати судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Повернуто з Державного бюджету України на користь Селянського (фермерського) господарства "Ясени" надмірно сплачений судовий збір у сумі 3 606 грн 26 коп.
Приймаючи оскаржуване рішення суд дійшов висновку, що оскільки, позивачем здійснено передоплату у розмірі 1 732 492,84 грн, що еквівалентно 56 700,00 євро, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 2 ст. 533 ЦК України, оскільки, грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до Євро змінився, сума боргу станом на 09.08.2024, еквівалентна 56 700,00 євро, становила 2 540 670,30 грн, а різниця становить 808 177,46 грн, а тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача передоплати за гривневим еквівалентом до курсу Євро, розрахованим на дату повернення у сумі 808177,46 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про сплату відповідачем штрафу за допущене порушення відповідачем строків поставки товару у розмірі, який узгоджено сторонами у Договорі, є обґрунтованими та доведеними, розрахунок штрафу є арифметично вірним, а тому, позовні вимоги про стягнення штрафу у сумі 121 892,44 грн підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення 3% річних, суд зазначив, що обов`язок з повернення позивачеві передоплати виник у відповідача після 22.05.2024, що в свою чергу тягне за собою відсутність підстав для нарахування 3% річних за періоди, які є раніше за 22.05.2024, а саме з 28.09.2022 по 09.08.2024, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2025 у справі №911/2382/24 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, висновки викладені в рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи. При цьому скаржник стверджує, що:
- для зобов`язання з повернення передоплати не встановлено жодного грошового еквіваленту в іноземній валюті, більше того, прямо не встановлено, що таке повернення здійснюється в гривні і в розмірі, що був фактично отриманий. Таким чином, висновки суду про застосування до правовідносин щодо повернення передоплати ч.2 ст.533 ЦК України стосовно грошових зобов?язань, є незаконними та не узгоджується з фактичними даними, зазначеними в т.ч. в судовому рішенні, оскільки за таких умов поверненню підлягає сума коштів в гривні в тому розмірі, що був сплачений покупцем;
- реєстрація місцезнаходження позивача на окупованій території з 04.03.2022 р. і до 14.03.2024 р., згідно законодавства має наслідком відсутність у позивача права на отримання товару та відсутність у відповідача кореспондованого зобов?язання його поставки;
- судом першої інстанції не було застосовано норми абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та абзацу другого частини другої статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", та фактично було незаконно визнано дійсним нікчемний правочин стосовно якого закон імперативно встановив, що він не може бути визнаним дійсним судом;
- в порушення вимог п. 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 13 вересня 2024 р. про відкриття провадження у справі, позивач не забезпечив надання суду у судовому засіданні оригіналів письмових доказів. У свою чергу суд, не досліджував ані безпосередньо оригіналів документів, ані будь-яких доказів.
Крім того, в апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання, в якому останній просить суд витребувати та дослідити в судовому засіданні оригінали всіх доданих до позовної заяви доказів.

Узагальнені доводи та заперечення сторін

14.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи, викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Позивач зауважує на тому, що за п.11.3 договору, повернення коштів у гривні та без будь-яких штрафних санкцій здійснюється лише у випадку прийняття (ухвалення) будь- яких заборон (обмежень) щодо купівлі та/або продажу іноземної валюти). Відповідачем не наводиться існування таких обмежень, оскільки вони були відсутні. Окрім того, в даному випадку договір розірвано з підстав передбачених п.7.9. договору, а саме за ініціативи покупця у зв`язку з несвоєчасною поставкою замовленої техніки. Таким чином, посилання відповідача на п.11.3 договору, як підставу його звільнення від відповідальності є безпідставним.
Позивач також зазначив, що в даному випадку застосування абз.2 ч.2 ст.13 Закону України №1207 можливо не до самих раніше укладених договорів, а до можливих дій, правочинів (додаткових угод, тощо) здійснених в рамках даних договорів в період, коли один із суб`єктів був зареєстрований на тимчасово окупованій території. Тобто, ч.2 ст.13 Закону №1207-VII автоматично не анулює права та зобов`язання на підставі правочинів, укладених та здійснених до початку військової агресії.
17.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.
18.03.2025 через канцелярію суду відповідачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив доводи позивача, наведені у відзиві та підтримав свою позицію, викладену в апеляційній скарзі.
27.05.2025 через канцелярію суду відповідачем подано додаткові пояснення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2382/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" на рішення  Господарського суду Київської області від 14.01.2025 у справі №911/2382/24. Судове засідання призначено на 18.03.2025. Витребувано матеріали справи №911/2382/24 з Господарського суду Київської області.
25.02.2025 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про дослідження оригіналів доказів, яке суд задовольнив у судовому засіданні 18.03.2025 та зобов`язав Селянське (фермерське) господарство "Ясени" надати для дослідження у судовому засіданні оригінали всіх доданих до позовної заяви доказів. У разі неможливості надання оригіналів документів - надати письмові пояснення.
25.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.
28.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 14.03.2025.
05.03.2025 матеріали справи №911/2382/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
У судовому засіданні 18.03.2025 оголошено перерву до 22.04.2025.
25.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення щодо витребування оригіналів документів, в яких позивач зазначив, що надання оригіналів документів на даний час не є можливим, оскільки все майно та документи господарства залишились на окупованій території, є розграбленим та знищеним. оскільки фактично знаходяться в безпосередній близькості від території активний бойових дій.
16.04.2025 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про встановлення обставин та дослідження доказів.
18.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи ордеру на підтвердження повноважень представника.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2382/24.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.04.2025, справу №911/2382/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" на рішення  Господарського суду Київської області від 14.01.2025 у справі №911/2382/24 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), суддів: Сибіга О.М., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.05.2025.
08.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 19.05.2025.
27.05.2025 через канцелярію суду відповідачем подано пояснення про сумніви стосовно відповідності поданих позивачем копій доказів оригіналам.
У судовому засіданні 27.05.2025 оголошено перерву до 17.06.2025.
09.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2025, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2382/24.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.06.2025, справу №911/2382/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М.
16.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2025 у справі №911/2382/24 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий), Сибіги О.М., Тарасенко К.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.07.2025.
20.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 17.07.2025.
У судовому засіданні 08.07.2025 суд повторно зобов`язав Селянське (фермерське) господарство "Ясени" надати для дослідження у судовому засіданні оригінали всіх доданих до позовної заяви доказів. У разі неможливості надання оригіналів документів - надати письмові пояснення. У судовому засіданні оголошено перерву до 17.07.2025.
11.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу та пояснення щодо витребування оригналів документів.
17.07.2025 через канцелярію суду відповідачем подано додаткові пояснення у справі та пояснення про сумніви стосовно відповідності поданих позивачем копій доказів оригіналам.
У судовому засіданні 17.07.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників судового процесу

У судове засідання 17.07.2025 з`явились представники позивача і відповідача, які надали свої пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між СФГ "Ясени" (за договором - Покупець) та ТОВ "Сканія Україна" (за договором - Продавець)  08.11.2021 року укладено Договір купівлі-продажу №UA11-2021-0849, згідно умов п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначних цим Договором, Продавець зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця в обумовлений цим Договором строк вантажний автомобіль-самоскид КТС KTSK 06 на шасі SKANIA P220 R4*2NA (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, його комплектність, номенклатура визначаються відповідною специфікацією, що є Додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. 
Специфікацією (Додаток №l до Договору) визначено, що поставці підлягає вантажний автомобіль-самоскид КТС KTSK 06 на шасі SKANIA P220 R4*2NA код УКТЗЕД 8704229100, ціна за одиницю - 81000,00 євро,  ціна за одиницю з ПДВ в грн. -  2437848,90 грн. 
Згідно п. 3.1 Договору, ціна 1 одиниці Товару та загальна вартість Товару, що поставляється за цим Договором визначаються виходячи з умов цього Договору. Ціна 1 одиниці Товару вантажний автомобіль - самоскид КТС KTSK 06 на шасі SKANIA P220 R4*2NA, що підлягає поставці становить гривневий еквівалент 81000,00 євро, що станом на дату укладення цього Договору становить 2437848,90 грн. з ПДВ за офіційним обмінним курсом гривні до Євро, який базується на курсі НБУ та розраховується за наступною формулою: K = Kpd*N, де N = (Kpd/Kavg), де N - коефіцієнт зміни офіційного обмінного курсу гривні по відношенню до Євро, встановлений НБУ на дату оплати по відношенню до середнього значення курсу НБУ, розрахованого за встановленими курсами НБУ протягом попередніх 5 банківських днів до відповідної дати платежу за цим Договором. Кpd - Офіційний обмінний курс гривні до Євро, встановлений НБУ на дату платежу. Кavg - середнього значення курсу НБУ, розраховане за курсами, встановленими НБУ протягом 5-ти останніх банківських днів до дати платежу за цим Договором.
Пунктом 3.3 Договору визначено, що загальна вартість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, становить гривневий еквівалент 81000,00 Євро, що станом на дату укладання цього Договору становить 2 437 848,90 грн. з ПДВ за офіційним обмінним курсом гривні до Євро, який базується на курсі НБУ та розраховується наступною формулою: N = (Kpd/ Kavg), де N - коефіцієнт зміни офіційного обмінного курсу гривні по відношенню до Євро, встановлений НБУ на дату оплати по відношенню до середнього значення курсу НБУ розрахованого за встановленими  курсами НБУ протягом попередніх 5 банківських днів до відповідної дати платежу за цим Договором. Кpd - Офіційний обмінний курс гривні до Євро, встановлений НБУ на дату платежу. Кavg - середнього значення курсу НБУ, розраховане за курсами, встановленими НБУ протягом 5-ти останніх банківських днів до дати платежу за цим Договором.
При цьому, пунктом 3.4 Договору Сторони погодили, що у випадку, якщо визначений за формулою вище обмінний курс Євро до гривні буде менший за офіційний обмінний курс гривні до Євро, встановлений НБУ на дату платежу, тоді застосовуватиметься офіційний обмінний курс гривні до Євро, встановлений НБУ на дату платежу.
Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата вартості Товару здійснюється Покупцем тільки на підставі рахунків Продавця. За один день до запланованого платежу Покупець просить Продавця виставити рахунок, який Продавець повинен надати Покупцю не пізніше 10:00 наступного банківського дня. Оплата вартості Товару здійснюється в наступному порядку:  Покупець здійснює попередню оплату за цим Договором, а саме: сплачує Продавцю 30% від загальної вартості Товару, вказаної в п. 3.3 цього Договору, що становить гривневий еквівалент 24300,00 Євро на день платежу, на підставі рахунку, виставленого Продавцем, протягом одного банківського дня, але не пізніше 12.11.2021 року; Покупець здійснює остаточну оплату за цим Договором, а саме, сплачує Продавцю 70% від загальної вартості Товару, ціни автомобіля - що становить гривневий еквівалент 24300,00 ЄВРО вказаної в п. 3.3 цього Договору, що становить гривневий еквівалент 56700,00 Євро на день платежу, на підставі рахунку, виставленого Продавцем, протягом одного банківського дня, але не пізніше 14.09.2022 року. 
Сторони узгодили, що підставою для здійснення оплати за Товар є вказаний Договір та відповідний рахунок, виставлений Продавцем. Продавець зобов`язаний протягом одного робочого дня після отримання заяви Покупця на часткову оплату надати рахунок з визначенням гривневого еквіваленту частини вартості товару в євро, заявленої Покупцем до сплати. Платежі без виставлення рахунків Продавцем заборонені (п. 4.3 Договору).
Згідно п. 5.2 Договору, Продавець зобов`язується поставити Покупцю Товар за умови належного виконання Покупцем умов п.п. 4.2.1, 4.2.2 Договору. При цьому, укладаючи цей Договір, Сторони засвідчують про те, що усвідомлюють що укладають його в період труднощів в роботі автопрому, зумовленого всесвітнім дефіцитом напівпровідників, що значною мірою впливає безпосередньо на виробництво Товару та його доставку в Україну. З огляду на зазначене, Сторони дійшли згоди, що орієнтовною датою поставки Товару визначено до 22.09.2022. При цьому, Сторони усвідомлюють, що вказана дата є орієнтовною і погоджуються про незастосування передбачених договором санкцій та відповідальності за порушення зазначених строків поставки Товару. Безпосередня дата до якої Продавець зобов`язується поставити Товар може бути повідомлена Продавцем шляхом направлення відповідного повідомлення Покупцю або буде узгоджена Сторонами окремо, шляхом укладення Додаткової угоди до цього Договору. Не пізніше ніж за 14 календарних днів до вищевказаної дати поставки Продавець направляє Покупцю повідомлення в якому вказується фактична дата готовності Товару до передачі Покупцю та дата виставлення рахунку згідно п. 4.2.2. Договору. При цьому, Покупець зобов`язаний письмово підтвердити отримання вказаного повідомлення від Продавця.
Відповідно до п. 11.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань, передбачених ним.
Цей Договір не може бути змінений та/або розірваний в односторонньому порядку Покупцем у разі істотної зміни обставин, якими він керувався при укладенні цього Договору (п. 11.2).
Даний Договір може бути розірваний протягом строку його дії: у порядку та випадках, передбачених чинним законодавством України; за погодженням Сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного Договору, де Сторонами погоджується дата припинення даного Договору, а також порядок проведення повного взаєморозрахунку між сторонами; на підставі п.п. 7.6., 7.7., 7.8., 8.4. цього Договору. Враховуючи те, що Товар, який поставляється за ним Договором, імпортується Продавцем та Продавець має зобов`язання перед заводом-виробником щодо оплати Товару в іноземній валюті, Сторони погодили, що до моменту ввезення Товару на митну територію України та його оплати заводу-виробнику, Продавець матиме право на власний розсуд перенести строки поставки Товару за цим Договором або розірвати цей Договір и односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення Покупцю у випадку прийняття (ухвалення) будь-яких заборон (обмежень) щодо купівлі та/або продажу іноземної валюти. У випадку розірвання Договору, передоплата сплачена купцем за цим Договором повертається Продавцем протягом 10 банківських днів на поточний рахунок Покупця гривні у розмірі, що був отриманий Продавцем від Покупця згідно цього Договору, без застосування будь-яких штрафних санкцій до Продавця (п. 11.3).
Відповідно до умов Договору, позивачем отримано від відповідача рахунки на здійснення попередньої оплати: №2114977 від 18.11.2021 на суму 24300,00 євро, що становило в гривневому еквіваленті 728936,82 грн.; №2116225 від 07.12.2021 на суму 32400,00 євро, що становило в гривневому еквіваленті 1003556,02 грн.
Позивачем оплачено отримані рахунки згідно платіжних інструкцій №1165 від 18.11.2021  на суму 728 936,82 грн., №1259 від 07.12.2021 на суму 1 003 556,02 грн. Всього позивачем на користь відповідача здійснено попередню оплату товару у розмірі 56700,0 євро, що складає 70% ціни автомобіля, що в гривневому еквіваленту на момент оплати становило 1 732 492,84 грн.
Рахунок на оплату 30% вартості автомобіля (24300,00 євро), позивач від відповідача не отримував, у зв`язку з чим, позивач не мав можливості повністю оплатити замовлений товар.
За твердженням позивача, з дати укладення договору та до 27.09.2022, а також по теперішній час, від відповідача не надходило повідомлення або пропозиція про укладення Додаткової угоди про зміну строків поставки замовленого автомобіля.
Враховуючи відсутність повідомлення від ТОВ "Сканія Україна" про зміну дати поставки товару, граничною датою повідомлення про поставку товару є 12.09.2022, а граничною датою поставки товару за Договором №UA11-2021-0849 від 08.11.2021 є 27.09.2022.
Однак, в порушення умов Договору, відповідачем у строк до 12.09.2022 року, а також, до 27.09.2022 не повідомлено про кінцеву дату поставки та кінцеву дату виставлення рахунку, передбаченого п. 4.2.2 Договору та не здійснено поставки замовленого автомобіля.
Пунктом 7.9. Договору встановлено, що Покупець має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, у випадку несвоєчасної поставки замовленої техніки протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту настання Строку поставки, згідно п.5.2. цього Договору. При цьому, Договір вважається розірваним з моменту направлення Покупцем Продавцю письмового повідомлення про розірвання Договору без застосування будь-яких штрафних санкцій до Покупця.
Керуючись, пунктом 7.9. Договору, ч.1 ст. 665, ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, позивачем 22.05.2024 на електронну адресу відповідача та через АТ "Укрпошта" на поштову адресу відповідача (отримано відповідачем 29.05.2024) надіслано повідомлення від 21.05.2024 про розірвання Договору, згідно якого, позивач повідомив відповідача про розірвання Договору купівлі-продажу №UA11-2021-0849 від 08.11.2021 та просив повернути отриману передплату в розмірі 56700,00 євро, що в гривневому еквіваленті і станом на 20.05.2024  складає 2443770,00 грн.
Однак, вказане повідомлення залишено відповідачем без відповіді та реагування, у зв`язку із чим, позивачем 05.07.2024 направлено на адресу відповідача вимогу про повернення попередньої оплати, яка отримана відповідачем 10.07.2024.
11.07.2024 відповідач надіслав на адресу позивача лист №130 від 10.07.2024, згідно якого відповідач частково погодився з вимогою позивача та зазначив про готовність повернути грошові кошти в розмірі 1732492,84 грн.
Враховуючи, що з моменту визнання заборгованості відповідачем протягом семи календарних днів не сплачено борг, позивачем 26.07.2024 направлено відповідачу лист №26/07-1 з вимогою про сплату боргу.
09.08.2024 відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові  кошти у сумі 1732492,84 грн. з призначенням "повернення коштів згідно нікчемного договору №UA11-2021-0849 від 08.11.2021 у т.ч. ПДВ - 288748,81 грн.".
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача різниці в сумі повернення передоплати за гривневим еквівалентом до курсу Євро, розрахованим на дату повернення, що складає 808177,46 грн., а також, стягнення штрафу за несвоєчасну поставку товару та 3% річних (з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог від 07.11.2024). 

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Рішення суду першої інстанції від 14.01.2025 оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення 808 177 грн 46 коп. попередньої оплати та 121 892 грн 44 коп. штрафу.
В частині незадоволених позовних вимог про стягнення 97   028,16 грн 3% річних, рішення суду сторонами не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Частиною 1 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. 
Відповідно до ч. 1   ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За приписами ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим, частина 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем виставлено позивачу рахунки, сума яких визначена до сплати в гривні, як еквівалент визначеної суми в євро, зокрема, рахунок №2114977 від 18.11.2021 на суму - 24 300,00 євро, що становило в гривневому еквіваленті 728 936,82 грн, рахунок №2116225 від 07.12.2021 на суму - 32 400,00 євро, що становило в гривневому еквіваленті 1 003 556,02 грн, які оплачені позивачем, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями. 
Враховуючи зазначене, відповідно до умов Договору позивачем здійснено попередню оплату в національній валюті у сумі 1 732 492,84 грн, що відповідало 56 700,00 євро згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України та ч. 2 ст. 198 ГК України.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що до спірних правовідносин щодо повернення передоплати підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідача з повернення попередньої оплати виникло внаслідок нездійснення поставки товару відповідачем, та за цей час (з 18.11.2021 по 09.08.2024) офіційний курс гривні до євро змінився, сума боргу станом на 09.08.2024 (дата повернення частини передплати відповідачем), еквівалентна 56 700,00 євро, становила 2 540 670,30 грн, відповідно, різниця становить 808 177,46 грн (2 540 670,30 грн - 1 732 492,84 грн = 808 177,46 грн).
Твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі про те, що згідно умов договору передплата повертається у гривні в розмірі, що був отриманий продавцем від покупця, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначена умова договору стосується обставин розірвання договору (п. 11.3), якою, зокрема, передбачено, що даний Договір може бути розірваний протягом строку його дії, у випадку чотирьох різних підстав, в тому числі за ініціативи Постачальника, коли: "до моменту ввезення Товару на митну територію України та його оплати заводу- виробнику, Продавець матиме право на власний вибір перевести строки поставки Товару за цим Договором або розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення Покупцю у випадку прийняття (ухвалення) будь-яких заборон (обмежень) щодо купівлі та/або продажу іноземної валюти. У даному випадку розірвання Договору, передплата сплачена Покупцем за цим договором повертається Продавцем протягом 10 банківських днів на поточний рахунок Покупця у гривні у розмірі, що був отриманий Продавцем від Покупця згідно цього Договору, без будь-яких штрафних санкцій.".
Тобто, п.11.3 договору передбачено, що повернення коштів у гривні та без будь-яких штрафних санкцій здійснюється лише у випадку прийняття (ухвалення) будь- яких заборон (обмежень) щодо купівлі та/або продажу іноземної валюти.
У свою чергу, відповідачем не наводиться існування таких обмежень. Окрім того, в даному випадку договір розірвано з підстав передбачених п. 7.9. договору, а саме за ініціативи Покупця у зв`язку з несвоєчасною поставкою замовленої техніки, що свідчить про безпідставність доводів апелянта про наявність передбачених умовами договору підстав для повернення фактично сплаченої суми передплати.
Таким чином, оскільки позивачем здійснено передоплату у розмірі 1 732 492,84 грн, що еквівалентно 56 700,00 євро, враховуючи що грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до Євро змінився, сума боргу станом на 09.08.2024, еквівалентна 56 700,00 євро, становила 2 540 670,30 грн, а різниця становить 808 177,46 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача передоплати за гривневим еквівалентом до курсу Євро, розрахованим на дату повернення у сумі 808 177,46 грн.
Протилежні доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду наведених вище та зводяться до невірного тлумачення норм чинного законодавства та умов укладеного з позивачем договору купівлі-продажу №UA11-2021-0849 від 08.11.2021.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача 121 892,44 грн штрафу, передбаченого п. 7.4 Договору, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.
Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пунктом. 7.4 Договору визначено, що у випадку порушення Продавцем строків поставки, що зазначені в цьому Договорі, більш ніж на 30 календарних днів, Продавець сплачує Покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожний день прострочення, що перевищує 30 календарних днів, але не більше 5% від загальної вартості Товару.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд апеляційної інстанції встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 121 892,44 грн штрафу підлягають задоволенню.
Щодо невиконання позивачем вимог ухвали суду від 18.03.2025 та від 08.07.2025, якими суд зобов`язав позивача надати для дослідження у судовому засіданні оригінали всіх доданих до позовної заяви доказів, колегія суддів враховує, що згідно наданих позивачем пояснень, надання оригіналів таких документів на даний час не є можливим, оскільки все майно та документи господарства залишились на окупованій території, є розграбленим та знищеним, оскільки фактично знаходяться в безпосередній близькості від території активний бойових дій. Позивач також зазначив, що на даний час має тільки отримані від відповідача сканкопії отримані на електронну адресу, які містять безпосередні відскановані кольорові підписи уповноважених осіб відповідача, які долучені до цих пояснень.
          В контексті зазначених обставин, колегією суддів враховано, що твердження апелянта про наявність у нього сумнівів стосовно відповідності поданих позивачем документів оригіналам, грунтуются виключно на доводах скаржника. У свою чергу, надані позивачем копії документів та наведені в поясненнях аргументи, які підтверджують реальну неможливість надання оригіналів цих документів, не викликають у суду обгрунтованих сумнівів у дійсності укладених правочинів.
До того ж беззаперечним та таким, що підтверджується матеріалами справи, є факт того, що відповідач, на виконання умов договору №UA11-2021-0849 від 08.11.2021 (з посиланням на договір) виставляв позивачу рахунки на оплату, приймав оплату за цими рахунками, тобто своїм волевиявленням сприяв виконанню умов договору, укладення якого наразі ставить під сумнів.
Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не було застосовано норми абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та абзацу другого частини другої статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", та фактично було незаконно визнано дійсним нікчемний правочин, колегія суддів зазначає таке.
15.04.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-VII.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.
Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
Тобто, Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначав, що правочин який укладено з юридичною особою місцезнаходженням якої є тимчасово окупована територія є нікчемним (недійсним в силу закону).
Згідно ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю.
На адміністративній межі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України запроваджується тимчасовий прикордонний контроль.
Відтак, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" застосовується виключно до окупованих територій, визначених статтею 3 цього Закону.
Як вбачається зі ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на момент укладення Договору положення про нікчемність договорів із суб`єктами господарювання, місцезнаходження яких є тимчасово окупована територія стосувались виключно суб`єктів господарювання із Автономної республіки Крим, заборона на укладання договорів із юридичними особами місцезнаходженням яких була Запорізька область у вказаному законі відсутні.
Відповідно до п. 4 розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022р., с. Мирне Оріхівської міської територіальної громади (код UA23100170030046021) є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Датою початку тимчасової окупації є 04.03.2022.
Судом встановлено, що 17.04.2024 року позивачем здійснено перереєстрацію юридичної адреси Селянського (фермерського) господарства "Ясени" на вільну територію України: 70500, Запорізька обл., Пологівський р-н, місто Оріхів, вул. Шевченка, будинок 25, квартира 3.
Відповідно до п. 5.1 договору, поставка товару здійснюється на DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року в частині, що не суперечить умовам цього Договору) на склад Продавця: Дніпропетровська область, Підгороднецька міська рада, комплекс будівель та споруд №17 (місце поставки).
Отже, враховуючи визначене договором місце постави, територія якого не перебувала та не перебуває в тимчасовій окупації, відповідачу не було необхідності поставляти техніку на окуповану територію, його зобов`язання були б виконані шляхом повідомлення позивача про наявність такої техніки в місці поставки.
До того ж суд першої інстанції вірно зазначив, що обов`язок відповідача з поставки товару 27.09.2022 року, тобто, до прийняття Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 від 22.12.2022 року, за яким територія на якій позивач до 17.04.2024 був зареєстрований була віднесена до тимчасово окупованої. 
Так, частиною 1 ст. 532 ЦК України встановлено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
Пунктом 5.2 договору визначено, що сторони дійшли згоди, що орієнтовною датою поставки товару визначено до 22.09.2022. При цьому, сторони усвідомлюють, що вказана дата є орієнтовною і погоджуються про незастосування передбачених договором санкцій та відповідальності за порушення зазначених строків поставки товару. Безпосередня дата до якої продавець зобов`язується поставити товар може бути повідомлена продавцем шляхом направлення відповідного повідомлення покупцю або буде узгоджена сторонами окремо, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. Не пізніше ніж за 14 календарних днів до вищевказаної дати поставки продавець направляє покупцю повідомлення в якому вказується фактична дата готовності товару до передачі покупцю та дата виставлення рахунку згідно п. 4.2.2. договору.
Отже, умовами договору сторони погодили, що саме на постачальника покладається обов`язок повідомити дату доставки товару у місце поставки, визначене умовами договору, тому саме відповідач зобов`язаний був вжити всіх можливих заходів щодо виконання свого обов`язку з поставки товару у місце поставки, що відповідачем виконано не було, про що обгрунтовано виснував суд першої інстанції. Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано.
Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна".
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 14.01.2025 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2025 у справі №911/2382/24  залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна".
Матеріали справи №911/2382/24 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.08.2025
після виходу суддів Тарасенко К.В. та Сибіги О.М. з відпусток

Головуючий суддя                                                                      Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                О.М. Сибіга