ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №160/32903/23
адміністративне провадження №К/990/46611/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової              частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні               дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Лісовою Наталею Вікторівною, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, ухвалене у складі головуючого судді Царікової О.В., і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, прийняту в складі колегії         суддів: головуючого Чепурнова Д.В. (доповідач), суддів Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо несвоєчасного розрахунку ОСОБА_1 при звільненні з військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування           ОСОБА_1 при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги, передбаченої розділом XXXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом XXXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом XXXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16 вересня 2023 року по день здійснення фактичного повного розрахунку; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16 вересня 2023 року по день здійснення фактичного повного розрахунку.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні позивача з військової служби з ним         не проведено повного розрахунку. ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня  2014 року №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової            служби», але не виплачено таку допомогу в розмірі, визначеному розділом XXXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Позивач переконаний, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як це передбачено розділом XXXII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а також компенсації за затримку розрахунку         в розмірі середнього заробітку відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.
ІІ. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 13 травня 2024 року в задоволенні позову відмовив.
4.  Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - без змін.
5. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився           суд апеляційної інстанції, виходив із того, що при звільненні з військової служби позивач як військовослужбовець, який проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією,     на особливий період, відповідно до абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону України                     від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців                  та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) і Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (далі - Порядок №460), мав право саме на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби з 27 лютого 2022 року по 15 вересня 2023 року. За позицією судів, доводи позивача  про наявність права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі         50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII ґрунтуються на хибному застосуванні позивачем норм законодавства, оскільки він при звільненні з військової            служби у розумінні Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) був військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, а відтак, на нього поширюється дія абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та Порядку №460. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині виплати одноразової грошової допомоги, і, у зв`язку з відмовою у задоволенні первинної позовної вимоги,              похідна позовна вимога у частині виплати компенсації за затримку розрахунку також задоволенню не підлягає.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Адвокат Лісова Наталя Вікторівна (далі - Лісова Н.В.) подала в інтересах ОСОБА_1                 до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
7. Як підставу оскарження судових рішень скаржник, посилаючись на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Стверджує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування першого речення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ у співвідношенні з абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ, пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260), та пунктом 1 Порядку №460             до правовідносин, що виникли при звільненні з військової служби за станом здоров`я військовослужбовця, який проходив службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
8. Скаржник зазначає, що положення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ і пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 установлюють підстави та розмір виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця за умови, що таке звільнення відбулося за станом здоров`я, а пункт 1 Порядку №460 визначає інший розмір одноразової грошової допомоги, і лише за умови, що звільняється саме військовослужбовець, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Із аналізу змісту абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ, пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 та пункту 1 Порядку №460 випливає, що законодавцем було передбачено різні види одноразової грошової допомоги та різні категорії осіб, які мають на них право. При цьому законодавцем не обмежено право військовослужбовця на отримання обох видів грошової допомоги в разі, якщо його правовий статус та обставини звільнення відповідають і тим, й іншим критеріям. Тому            ОСОБА_1 як військовослужбовець, мобілізований на особливий період, який звільняється            з військової служби за станом здоров`я, має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, а саме: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому виплата такої одноразової грошової допомоги не позбавляє права ОСОБА_1 як військовослужбовця, який проходив службу              за призовом під час мобілізації, на особливий період, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби також у розмірі, визначеному пунктом 1 Порядку №460, а саме: 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. 
IV. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 09 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
10. Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзиви на касаційну скаргу із проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки вони, на переконання відповідача, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
11. Військовою частиною НОМЕР_2 відзиву на касаційну скаргу не подано. 
12. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 20 серпня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на        21 серпня  2025 року.
V. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
13. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 лютого               2022 року №2, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022  «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, шпк «молодший сержант».
14. 28 квітня 2022 року під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій                з боку збройних сил російської федерації, а саме: під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с. Новосілка, внаслідок інтенсивного обстрілу з боку збройних сил російської федерації із застосуванням мінометів (калібр не встановлений), ОСОБА_1 отримав поранення: ЗЧМТ, струс головного мозку. Зазначене підтверджується довідкою від 04 серпня 2022 року №14 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військовою частиною НОМЕР_1 .
15. Відповідно до виписного епікризу №856 від 17 липня 2023 року із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення, ОСОБА_1 з 24 січня 2023 року по                17 липня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ), на підставі статті 75-А графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та виписаний в частину для реалізації рішення ВЛК.
16. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 вересня             2023 року №258 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого у відставку з виключенням з військового обліку          за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2023 року №215-РС, відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII, з 15 вересня 2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
17. У пункті 1 указаного наказу також визначено, що вислуга ОСОБА_1 у Збройних Силах України становить на 15 вересня 2023 року: календарна 01 рік 06 місяців 18 днів. Згідно із Порядком №260 Міністерством оборони України, у зв`язку із прибуттям 15 вересня 2023 року         з довготривалого лікування понад 4 місяці, ухвалено поновити і виплатити позивачу надбавку       за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 25%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 489% посадового окладу з 15 по 15 вересня 2023 року. Щорічна основна відпустка за 2022 рік та за 2023 рік            не надавалась, згідно із пунктом 3 розділу XXXI Порядку №260, з урахуванням вислуги років, коефіцієнту 2.5 календарних дня на місяць, не використано 55 днів основної відпустки, виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки: за 2022 рік не використано 25 днів - 19878,69 грн; за 2023 рік не використано 30 днів - 23854,43 грн. Відповідно до Порядку №260 виплатити грошову допомогу за 2023 рік на оздоровлення                   у розмірі місячного грошового забезпечення - 23854,43 грн. Виплатити згідно із розділом           XXXII Порядку №260 та пунктом 1 Порядку №460 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 17175,19 грн.
18. ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби  у сумі 17175,19 грн, що підтверджується грошовим атестатом від 18 вересня 2023 року №111/705.
19. ОСОБА_1 , не погодившись із розміром виплаченої одноразової грошової допомоги             при звільненні, уважаючи, що з ним не проведено повного розрахунку і він має право на компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку, звернувся до суду з           цим позовом.
VІ. Джерела права й акти їхнього застосування
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади         та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон №2232-XII (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у статті 2 якого, серед іншого, унормовано, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї                   за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до        стажу державної служби (частина перша). Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина друга). Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта). Одним із видів військової служби є військова служба         за призовом під час мобілізації, на особливий період (частина шоста). Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята).
22. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон №2011-XII (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який установлює єдину систему                   їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно         до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а        також виконання ними завдань територіальної оборони України (частина перша статті 3 Закону №2011-XII).
23. У статтях 1 та 1-1 Закону №2011-XII, зокрема, зазначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
24. Військовослужбовці, як визначено у статті 1-2 Закону №2011-XII, користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
25. Питання грошового забезпечення військовослужбовців урегульовує стаття 9 Закону   №2011-XII, в якій також установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики,                 інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять    у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 1). 
26. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок №260 (далі - редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у пункті  2 розділу І якого передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні              види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за           вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
27. Статтею 26 Закону №2232-XII унормовано порядок та підстави звільнення з військової служби, і, згідно із підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої цієї статті, військовослужбовці,      які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період,        військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються                 з військової служби під час дії воєнного стану за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
28. Приписами пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII установлено, що військовослужбовцям,     крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за            станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій              особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку                            з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (абзац перший). Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через          сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога                 в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний                рік служби (абзац другий). Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили,            у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності             за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї          з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України «Про розвідку» (абзац третій). Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової          грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених           на їх утримання (абзац четвертий). Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги                     з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали (абзац п`ятий). У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період               їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права         на отримання такої грошової допомоги (абзац шостий). Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або                  на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови               та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються           з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової            служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України (абзац сьомий). Одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом,      не виплачується військовослужбовцям, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку              не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України (абзац восьмий). 
29. Положеннями розділу XXXII Порядку №260, який урегульовує питання виплати          одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, зокрема, визначено,            що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога                  в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний                рік служби (пункт 1). Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку                           з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним      на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою           Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (пункт 4). Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою;   які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені             від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою         на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення. Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені     з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з                    цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) в розмірах, встановлених для цієї категорії військовослужбовців. Військовослужбовцям, які після        прибуття для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України з державних органів, установ, організацій зараховані у розпорядження та звільняються зі служби, розмір одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби обчислюється виходячи з окладів за посадами, які вони обіймали в цих органах, установах, організаціях, та інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ     та організацій (пункт 5). У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової    служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з                 дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пункт 7). Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби             за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами) (пункт 8).
30. Згідно із приписами Порядку №460 (далі - у редакції, чинній на момент виникнення          спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом              осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються                 із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але                   не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення (пункт 1). Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації,     на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців         та членів їх сімей» (пункт 2). Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського   складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ            та членам їхніх сімей» (пункт 3). Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення (пункт 4). Виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової                      служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання (пункт 5). 
VІІ. Позиція Верховного Суду
31. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання          про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати                чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України). 
33. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
34. Спірні правовідносини у справі №160/32903/23 виникли щодо права ОСОБА_1 як військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я у розмірі, визначеному першим реченням абзацу першого пункту            2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, а саме: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
35. Касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої            статті 328 КАС України, зважаючи на аргументи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування першого речення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ у співвідношенні з абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ, пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 та пунктом 1 Порядку №460 до правовідносин, що виникли при звільненні з військової служби за станом здоров`я військовослужбовця, який проходив службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
36. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваним судовим рішенням судів попередніх інстанцій, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
37. Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що ОСОБА_1 з 27 лютого 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період і був звільнений зі служби у відставку з виключенням з військового обліку за станом здоров`я               на підставі підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 вересня 2023 року №258 ОСОБА_1 з 15 вересня 2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також ухвалено рішення виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 17175,19 грн (4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби згідно із Порядком №460). Позивач із розміром виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні не погоджується.
38. Підстави для звільнення військовослужбовців із військової служби стаття 26 Закону    №2232-ХІІ пов`язує з видами військової служби (частина шоста статті 2 цього Закону) та умовами (періодами) її проходження.
39. Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 
40. Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим              видом військової служби, що указує на її особливий статус і специфічні умови проходження.          Це означає, що вона відрізняється від інших видів військової служби, таких як строкова          служба чи служба за контрактом, має свої особливості виконання та особливий порядок правового регулювання. 
41. Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, має зв`язок (залежність), зокрема, із категорією, до якої віднесений військовослужбовець, нормативною підставою, за якою він звільняється, та із умовами (обставинами), за яких військовослужбовець реалізував своє право на звільнення зі служби.
42. За загальним правилом, до спірних правовідносин застосовується законодавство, що діяло на момент їхнього виникнення. 
43. Так, у першому реченні абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі                       50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
44. Аналогічні норми містить пункт 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, в якому зазначено,                    що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога                  в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний               рік служби.
45. Водночас приписи абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ обумовлюють, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється             за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період                  або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
46. Тож Закон №2011-XIІ містить пряму норму (абзац сьомий пункту 2 статті 15), яка право визначати умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий                  період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, делегувала Кабінету Міністрів України, який, своєю чергою, відповідно до пункту 2 статті                15 Закону №2011-XIІ, постановою від 17 вересня 2014 року №460 затвердив Порядок та           умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (Порядок №460), де установлено окремий розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби.
47. Зокрема, у пункті 1 Порядку №460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. 
48. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, затверджений Міністерством оборони України (наказ від 07 червня 2018 року №260).
49. Таким чином, положення Порядку №460, який затверджений постановою Кабінету          Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, унормували приписи пункту 2 статті                    15 Закону №2011-XIІ щодо умов та порядку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації,        на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і таким військовослужбовцям, відповідно до норм указаного нормативно-правового акта, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але ця сума не може бути меншою, ніж 25 відсотків їхнього місячного грошового забезпечення. 
50. Отже, виходячи із положень абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту        1 Порядку №460, у ОСОБА_1 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги          при звільненні з військової служби у розмірі, визначеному саме Порядком №460 (4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення). У такому ж розмірі, як установлено судами, ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.
51. Аргументи, наведені у касаційній скарзі, щодо права ОСОБА_1 на отримання          одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, визначеному положеннями першого речення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та          пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, є помилковими, зважаючи на те, що позивача звільнено    з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII як військовослужбовця, який проходив військову службу                        за призовом під час мобілізації, на особливий період, а розмір одноразової грошової               допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під                час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, визначається саме Порядком          №460. Положення першого речення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 на позивача у частині розміру виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби не розповсюджуються.  
52. Разом із тим, безпідставними є посилання на те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби як у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік службу, визначеному першим реченням абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, так і в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за             кожний повний календарний місяць служби відповідно до пункту 1 Порядку №460, оскільки приписи Закону №2011-XIІ не передбачають можливості набуття військовослужбовцем           права на одночасну виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.
53. Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки,                  з огляду на особливості спірних правовідносин, йому правильно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до чинної спеціальної норми, яка регулює відповідні правовідносини. 
54. Доводи, викладені у касаційній скарзі, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень. 
55. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
56. За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 , подана адвокатом Лісовою Н.В.,           підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в справі №160/32903/23 - без змін.
VІІІ. Судові витрати
57. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лісовою Наталею Вікторівною, залишити без задоволення. 
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в справі №160/32903/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                          О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                                    В. М. Соколов
                                                                                                    С. А. Уханенко