П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2495/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
24 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (ГУНП в Хмельницькій області) в якому просив: 
-визнати протиправними дії ГУНП в Хмельницькій області щодо присвоєння позивачу спеціального звання «рядовий поліції»;
- зобов`язати ГУНП в Хмельницькій області підготувати та направити до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України подання про присвоєння позивачу спеціального звання «майор поліції».
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 10.12.2019 по 22.02.2024 працював у Департаменті спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби. Позивачу 10.12.2019 присвоєно 6 ранг держаного службовця, а 03.07.2020 - спеціальне звання «радник митної служби» ІІІ рангу.
Відповідно до наказу Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби від 21.02.2024 №43-о позивач звільнений 22.02.2024.
У довідці Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби від 17.01.2025 №4/11-14 зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби з 10.12.2019 по 22.02.2024. На дату звільнення перебував у спеціальному званні радника митної служби ІІІ рангу, стаж державної служби становив 11 років 11 місяців 21 день.
Згідно наказу ГУНП в Хмельницькій області від 26.02.2024 №69 о/с «Про особовий склад» позивача з 27.02.2024 призначено на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП, присвоївши відповідно до частини 4 статті 81 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» (Закон №580-VIII) спеціальне звання рядовий поліції.
Так, позивач звернувся до відповідача щодо присвоєння спеціального звання поліції у порядку переатестування, як такому, що мав спеціальне звання посадових осіб митних органів «радник митної служби ІІІ рангу».
Проте, листом від 04.02.2025 відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (Закон №580-VIII).
Згідно ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. ст. 13, 15 Закону №580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції. До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Разом з тим, згідно п. 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 (Положення №877), Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також заклади та установи (п. 7 Положення №877).
Відповідно до ч 1 статті 80 Закону №580-VIII установлюються такі спеціальні звання поліцейських: 1) спеціальні звання молодшого складу: рядовий поліції; капрал поліції; сержант поліції; старший сержант поліції; 2) спеціальні звання середнього складу: молодший лейтенант поліції; лейтенант поліції; старший лейтенант поліції; капітан поліції; майор поліції; підполковник поліції; полковник поліції; 3) спеціальні звання вищого складу поліції: генерал поліції третього рангу; генерал поліції другого рангу; генерал поліції першого рангу.
Так, згідно ст. 81 Закону №580-VIII первинні звання молодшого складу поліції присвоюються керівниками органів поліції, керівниками навчальних закладів, які здійснюють підготовку поліцейських, та науково-дослідних установ поліції, які приймають рішення про прийняття на службу в поліції, одночасно з рішенням про прийняття на службу та призначення на посаду.
Первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоює керівник поліції в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.
Первинні спеціальні звання вищого складу поліції присвоюються Президентом України.
Громадянам, уперше прийнятим на службу в поліції, присвоюється звання рядового поліції, якщо відсутні визначені цим Законом підстави для присвоєння іншого спеціального звання.
Військовослужбовцям та громадянам, які мають військові або спеціальні звання, класні чини, під час прийняття на службу в поліції присвоюються первинні спеціальні звання поліції, відповідні наявним у них військовим або спеціальним званням, класним чинам, у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.
Так, відповідно до ст. ст. 81-85 Закону №580-VIII розроблений Порядок присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2016 №177, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.04.2016 за № 498/28628 (Порядок №177), який визначає умови присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань, перелік необхідних для цього документів та строки їх подання.
Пунктом 3 розділу І Порядку №177 визначено, що первинні спеціальні звання поліції присвоюються особам, уперше прийнятим або переведеним на службу в поліцію з інших органів державної влади, з наявним військовим або іншим спеціальним званням у порядку переатестування, після закінчення курсів первинної професійної підготовки (спеціалізації).
Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку №177 для присвоєння спеціального звання «полковник поліції», а також первинних спеціальних звань середнього складу поліції, чергових спеціальних звань, за сукупністю строків перебування в спеціальному званні, у порядку переатестування, зарахування на службу в поліції до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України надсилається подання про присвоєння спеціального звання поліції.
Так, звання «майор поліції» відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону №580-VIII це спеціальне звання середнього складу поліції.
Отже, приписи Закону №580-VIII та Порядку №177 зобов`язують органи поліції здійснювати присвоєння первинного спеціального звання.
Разом з тим, додатком 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів» визначено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, де спеціальне звання «радник митної служби ІІІ рангу» відповідає 6 рангу державного службовця. 
Із матеріалів справи встановлено, що позивачу 10.12.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця та 03.07.2020 - спеціальне звання «радник митної служби ІІІ рангу».
Згідно п. 3 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №501, для присвоєння чергового спеціального звання посадовим особам митних органів установлюється такий строк перебування у спеціальному званні, зокрема, радник митної служби II-III рангу - три роки. 
Позивач з присвоєнням 6 рангу та у спеціальному звання «радник митної служби ІІІ рангу» працював понад 3 роки.
В свою чергу, додатком 8 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями поліцейських» визначено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями поліцейських, зокрема, визначено відповідність 6 рангу державного службовця спеціальному званню – «майор поліції». 
Вказане спростовує доводи апелянта про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку №306. 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач дія не в межах та спосіб передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.